Справа № 729/1072/24
1-кп/729/18/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и

23.06.2026 Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: 
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження №12024275510000026 від 08.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ з вищою освітою, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , одружений, пенсіонер, не судимий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України
за участю:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , 
потерпілого ОСОБА_12 , 
представника потерпілого ОСОБА_13 , 
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
адвокатів ОСОБА_14 , 
ОСОБА_15 , 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 08.03.2024 близько 10 години 30 хвилин знаходячись за адресою: м.Бобровиця, Ніжинського району Чернігівської області, вул. 30 років Перемоги біля господарства №150, з мотиву раптово виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_12 , у ході раптово виниклого конфлікту, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_12 , не менше двох ударів кулаком своєї правої руки по голові та обличчю в область лівої щоки, лівої вушної раковини, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови – лівої щоки та лівої вушної раковини та одного садна навколо вушної ділянки, які як кожне окремо так і в їх сполученні відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я та вони не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.
Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав, цивільний позов не визнав. Скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, від надання показань у судовому засіданні відмовився та просив суд розглянути кримінальне провадження на підставі наявних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів.
Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_8 його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в суді доказами: 
показами потерпілого ОСОБА_12 , який пояснив, що він вранці 08.03.2024 рухався по вул. 30 років Перемоги в м. Бобровиця. Крім нього в салоні ще були незнайомі йому особи, так як він надає послуги з перевезення людей (таксі). Він побачив як назустріч вибігає пес та біжить до зустрічного автомобіля, а потім різко розвертається і біжить назад і не маючи змоги загальмувати він збиває пса. Після того, як він зупинився до нього підбіг обвинувачений, почав кричати, а потім вдарив його кулаком у груди, по голові, а також у вухо. Від удару у вухо він впав, у нього паморочилось у голові. Після того, як він піднявся зателефонував до поліції, також дочці та розповів про пригоду, яка з ним трапилась. Потім звернувся за медичною допомогою, в лікарні хірург зафіксував тілесні ушкодження. Після інциденту, який стався, деякий час лікувався, придбавав ліки, чеки долучені до позовної заяви; 
показами свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 08.03.2024 вона та ОСОБА_17 в ранковий час на вокзалі м. Бобровиця сіли до таксі, за кермом був ОСОБА_12 та поїхали в бік центру Бобровиці. Разом з ними ще їхав ОСОБА_18 . Вони рухались по вул. 30 років Перемоги. Зненацька на дорогу вибігла собака і водій не зміг швидко зупинити автомобіль у результаті чого збив пса. Водій вийшов з автомобіля, а вони залишились у салоні, і вона бачила як до потерпілого підійшов обвинувачений, а так як це відбувалось спереду автомобіля вона бачила, як останній наніс два удари в область голови та два удари по тулубу. Після того, як від ударів водій автомобіля впав, вони вийшли з салону та почали кричати на обвинуваченого, щоб той припинив бити потерпілого. Хтось викликав поліцію, яка приїхала менш ніж через 10 хвилин, один з поліцейських заспокоював господаря собаки, а інший - складав протокол;
показами свідка ОСОБА_19 , яка пояснила, що вони разом з ОСОБА_16 приїхали електропотягом з м. Києва. На вокзалі у м. Бобровиця сіли до автомобіля «таксі», за кермом якого був ОСОБА_12 разом з ними сів також і ОСОБА_18 . Вона сиділа ззаді на пасажирському сидінні за водійським сидінням. Вони поїхали в бік центру Бобровиці. Проїжджаючи по вул. 30 років Перемоги зненацька вискочив пес, якого збив потерпілий. Останній вийшов з салону та чекав біля автомобіля. До нього підійшов обвинувачений та почав кричати та ображати водія, а також наносити йому удари в обличчя. Від ударів потерпілий впав, потім вони всі вийшли з машини та почали говорити обвинуваченому, щоб він перестав бити водія, бачила садно на обличчі. Через тривалий проміжок часу вона вже не пам`ятає, хто саме викликав працівників поліції;
показами експерта ОСОБА_20 , який пояснив, що судово - медичну експертизу він проводив за медичними документами. Які тілесні ушкодження були зазначені лікарями в довідках медичного закладу, такі він і зазначив в своєму висновку. На підставі вказаних довідок він зробив висновок, що заподіяні ОСОБА_12 тілесні ушкодження як кожне окремо так і в сполучення відносяться до легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасного розладу здоров`я за ознакою тривалості розладу здоров`я; 
протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.03.2024, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що ОСОБА_12 повідомив про те, що 08.03.2024 близько 10 год. 30 хв. у м. Бобровиця, Ніжинського району, Чернігівської області, вул. 30 років Перемоги, біля господарства під №150, у ході раптово виниклого конфлікту, ОСОБА_8 , спричинив йому тілесні ушкодження; за вказаним повідомленням було внесено відомості до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 125 КК України;
висновком експерта №28 від 20.03.2024 згідно якого у ОСОБА_12 були такі тілесні ушкодження на голові: забої м`яких тканин голови-лівої щоки та лівої вушної раковини та одного садна навколо вушної ділянки. Тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин на голові спричинені дією тупих предметів по механізму удару/ударів/, а садна – по механізму тертя і могли бути заподіяними внаслідок нанесення не менш як 2-х ударів кулаком руки по голові. Згідно наданим медичним документам тілесні ушкодження на грудній клітці не зазначені. Наявні тілесні ушкодження не могли бути отриманими внаслідок одноразового падіння потерпілого з висоти власного зросту на площину/на тверду поверхню/ з наступним ударом/ударами/об тупі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку 08.03.2024 року. Відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2,б, 2.3.5, 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» наявні тілесні ушкодження як кожне окремо так і в їх сполученні відносяться до Легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я;
висновком експерта №38 (Додаткова до в.е. №28 13.03.24 р. – 20.03.2024 р.) згідно якого у громадянина ОСОБА_12 мали місце наступні тілесні ушкодження на голові: забої м`яких тканин голови-лівої щоки та лівої вушної раковини та одного садна навколо вушної ділянки. Відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2,б, 2.3.5, 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» наявні тілесні ушкодження як кожне окремо так і в їх сполученні відносяться до Легкого ступеню тілесних ушкоджень, що не спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я. У громадина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до консультативних висновків спеціалістів-лікарів-консультантів сурдолога від 25.03.2024 р. та отоларинголога від 01.05.2024 р. мається Двобічна сенсоневральна втрата слуху II-III ступню з прогресуючим перебігом яка не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, отриманими 08.03.2024 року, у вигляді забою яких тканин голови-лівої щоки та лівої вушної раковини та одного садна навколо вушної ділянки;
протоколом проведення слідчого експерименту від 11.06.2024 в ході якого потерпілий ОСОБА_12 розповів та показав за яких обставин йому були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_8 . Зокрема, потерпілий пояснив, що ОСОБА_8 спочатку наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої щоки, після чого наніс один удар кулаком у ділянку грудної клітки, а надалі продовжив наносити удари по голові, обличчю та в ділянку лівого вуха. Потерпілий зазначив, що, намагаючись уникнути конфлікту та подальшого застосування насильства, відходив від обвинуваченого, однак останній продовжував наносити йому удари. Також ОСОБА_12 показав, що після удару кулаком правої руки в ділянку лівої скроні він упав на асфальтове покриття правим боком, при цьому головою об землю не вдарявся;
протоколами проведення слідчих експериментів від 14.06.2024 за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , під час яких останні повідомили про відомі їм обставини події, що мала місце 08.03.2024, та відтворили механізм заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Суд, оцінивши вказані докази вважає їх належними та допустимими та приймає їх до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при зборі даних доказів не було встановлено.
Покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_19 узгоджуються, з показами потерпілого ОСОБА_21 , а також з матеріалами кримінального провадження, зокрема з протоколом проведення слідчого експерименту за участю вищевказаних свідків, де вони чітко та послідовно розповідають про подію, яка відбулась в ранковий час 08.03.2024 вул. 30 років Перемоги в м. Бобровиця. 
Свідки були очевидцями події, давали послідовні покази як при проведенні слідчого експерименту, так і в судовому засіданні. Будь-яких даних про те, що вони зацікавлені у розгляді кримінального провадження на користь органів досудового розслідування або з будь-яких підстав залежна від них, або мали б підстави обмовити обвинуваченого, в суді не встановлено. 
Покази експерта ОСОБА_20 також узгоджуються з висновками судово- медичної експертизи № 28 від 20.03.2024, а також з показами потерпілого, вищезазначених свідків та письмовими доказами дослідженими в суді. 
Таким чином, суд вважає, що у своїй сукупності досліджені докази повністю підтверджують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.
Недопустимості досліджених судом доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду кримінального провадження судом встановлено також не було.
Тому, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеною винуватість ОСОБА_8 і його дії вірно кваліфікованими за ч.1 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_12 . 
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
Згідно з приписами п.1ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення.
Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст.125 КК України є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.
Згідно ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
Приписами ч. 3 ст. 285 КПК України передбачено, що обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку. 
Під час судового розгляду останній заперечував проти закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що він вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 1 ст. 125 КК України не визнає. 
Відповідно до ч. 5ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.
Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що ч. 5 ст. 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою її підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Ураховуючи те, що з дня вчинення 08 березня 2024 року ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сплинув диференційований строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, тому враховуючи вищевикладене, він підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Так, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, як убачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.
Вказаний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 756/3924/20. 
Отже на підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України та, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.
Виступаючи в судових дебатах представник потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_13 , просив уточнений ОСОБА_12 цивільний позов залишити без розгляду. Тому суд, з урахуванням вимог ч.5 ст. 128 КПК України та ч.1 ст. 13, ст. ст. 43, 46, 47, 49 ЦПК України вважає уточнений потерпілим, цивільним позивачем позов залишити без розгляду. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. 
Питання про речові докази слід вирішити, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Заявлений цивільний позов потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_12 залишити без розгляду. 
Речові докази: оптичні диски DVD-R після вступу вироку в закону силу залишити в матеріалах кримінального провадження.
Медичну амбулаторну карту № 59 та консультативні висновки залишити в розпорядженні ОСОБА_12 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1