ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/222/26	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року (суддя Лазаренко М.С., повне судове рішення складено 09 березня 2026 року) в справі № 280/222/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про:
визнання протиправним та скасування рішення П/С №923120140955 від 18 листопада 2025 року про відмову у виплаті допомоги на поховання;
зобов`язання виплатити їй допомогу на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №923120140955 від 18.11.2025 про відмову ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Зазначає, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з дислокацією у місті Енергодар та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Згідно з паспортом громадянина України, який міститься у електронній справі померлої ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.1998 Кам`янсько-Дніпровським РВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. 
Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.05.2023 відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. 
За життя отримувачка пенсійних виплат ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01.10.2025 у зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вважає, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання, оскільки статтею 53 Закону № 1058 допомога на поховання пенсіонера виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, в той же час ОСОБА_2 на момент смерті пенсію не отримувала і з заявою про поновлення виплати не зверталась. 
Звертає увагу суду, що позивачем не надавались докази (квитанції, товарні чеки, накладні, тощо), що нею понесено витрати на поховання, тобто позивачем не доведено, що нею понесено витрати у зв`язку з похованням ОСОБА_2 .
З наданих позивачкою документів вбачається, що смерть особи настала на тимчасово окупованій території України. При цьому позивач як отримувач допомоги на поховання перебувала та перебуває на підконтрольній території України, що об`єктивно унеможливлювало здійснення нею поховання померлого (свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 18.11.2025 серія НОМЕР_2 , місце смерті – с. Іванівка, Василівський район, Запорізької області). 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 31.08.2017) ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 06.08.1987.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2025 у справі № 333/10807/25 було встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Іванівка, Василівського району, Запорізької області, що є тимчасово окупованою територію України.
Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою, в якій просила виплатити допомогу на поховання померлої пенсіонерки ОСОБА_2 .
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області прийнято рішення №923120140955 від 18.11.2025 про відмову у виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 , оскільки за матеріалами електронної пенсійної справи вона перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком. Виплату пенсії призупинено з 01.05.2023 відповідно до частини першої статті 49 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд. Пунктом 14-4 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону №1058 визначено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та особам, які під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації, неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. За життя пенсіонерка з заявою про поновлення виплати пенсії та повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації до органів Пенсійного фонду України не зверталася, пенсія за період з 01.05.2023 не нараховувалася та не виплачувалася. Відповідно до статті 53 Закону №1058 в разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на час смерті. Таким чином, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 у оформленні та виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що виплата пенсії на момент смерті пенсіонерки не здійснювалася.
Встановивши, що за життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону № 1058-IV, а призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера, виплата допомоги на поховання пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на неї має особа, яка здійснила таке поховання, Закон № 1058-IV не містить жодних застережень, обмежень, заборон виплати вказаної допомоги особам, які здійснили поховання пенсіонера, якому з тих чи інших підстав за життя призупинено виплату пенсії, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення відповідача.
Суд визнає висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2025 року у справі № 333/10807/25 встановлено факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Василівського району Запорізької області, що є тимчасово окупованою територію України.
ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про виплату допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 .
Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №923120140955 від 18 листопада 2025 року відмовлено у виплаті допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 .
Підставою для відмови у виплаті допомоги на поховання стало те, що ОСОБА_2 на дату смерті не отримувала пенсію, оскільки виплата пенсії була призупинена з 01 травня 2023 року.
Пенсійна справа ОСОБА_2 знята з обліку з 01 жовтня 2025 року у зв`язку зі смертю пенсіонерки ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у виплаті допомоги на поховання.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 53 Закону № 1058-IV установлено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих визначає Закон України «Про поховання та похоронну службу» від 10 липня 2003 року №1102-IV (далі - Закон №1102-IV), який також регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання. 
Відповідно до статті 11 Закону №1102-IV поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. 
Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. Зазначені документи можуть надаватися за дорученням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка зобов`язалася поховати померлого, іншій юридичній чи фізичній особі.
За правилами статті 13 Закону №1102-IV виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, надається допомога на поховання. Розмір допомоги на поховання та порядок її надання виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, встановлює Кабінет Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Розмір допомоги на поховання не може бути меншим за розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. 
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення відповідної виплати врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Згідно з пунктом 5.1 Порядку №22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 7), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Форма заяви встановлена Додатком №7 до Порядку №22-1.
Пунктом 5.2 Порядку №22-1 передбачено, що заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Як вказано вище, підставою для відмови у виплаті позивачу допомоги на поховання є те, що ОСОБА_2 на дату смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) фактично не отримувала пенсію, у зв`язку з призупиненням її виплати з 01 травня 2023 року.
Судом встановлено, що виплата пенсії ОСОБА_2 припинена у зв`язку з тим, що остання проживала та тимчасово окупованій території.
Відповідачем не спростовується аргумент суду першої інстанції про те, що хоча ОСОБА_2 на момент смерті фактично не виплачувалась нарахована пенсія, оскільки її місце проживання було на тимчасово окупованій території, однак пенсія їй мала нараховуватися.
Отже, при визначенні розміру допомоги на поховання відповідач мав визначити розмір допомоги у розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, тобто пенсії, яка ОСОБА_2 нараховувалась.
Суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що правова природа допомоги на поховання є відмінною від пенсійної виплати, оскільки допомога на поховання, на відміну від пенсійної виплати, надається особам, які здійснили поховання пенсіонера, й для отримання такої допомоги померлий пенсіонер має на дату смерті перебувати на пенсійному обліку, при цьому фактичне отримання пенсії не має правових наслідків для можливості отримання допомоги на поховання.
Оскільки відповідачем не наведено інших підстав для відмови у виплаті позивачу допомоги на поховання, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання, а також обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача - зобов`язання відповідача оформити та виплатити позивачу допомогу на поховання померлої ОСОБА_2 . 
Доводи апелянта зводяться до неотримання померлим пенсіонером пенсії на час смерті як підстави для відмови у виплаті позивачу допомоги на поховання та спростовані наведеними вище висновками суду. 
Аргумент апелянта про те, що позивачем на надавались органу Пенсійного фонду докази понесення нею витрат на поховання (квитанції, товарні чеки, накладні, тощо), суд відхиляє, адже ця обставина не зазначена відповідачем у рішення про відмову у виплаті позивачу допомоги на поховання.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 280/222/26 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року в справі № 280/222/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 01 липня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 01 липня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов