Справа №359/11632/25
Провадження №2/359/1963/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2026 р.           м. Бориспіль 

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді    Чирки С.С.,
при секретарі судового засівання  Кривохижі О.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 11.07.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1420-1054. За цим договором ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зобов`язався надати кредит у розмірі 18900 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі зниженої відсоткової ставки 1,2% в день та стандартної відсоткової ставки 1,5% в день. Строк кредитування визначений у 300 днів, комісія за видачу кредиту 15%. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином виконав свої зобов`язання. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує. 
Тому станом на 02 вересня 2025 року у нього виникла заборгованість у розмірі 105 991 гривень 20 копійок. Проте відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 105 991 гривень 20 копійки та сплачений судовий збір.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
30 грудня 2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. У вказаному відзиву представник зазначив, що позивач не надав суду жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження переказу коштів на рахунок Відповідача на підставі договору про споживчий кредит, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу. Таким чином за відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, не можливо встановити перерахування коштів позивачем на картковий рахунок саме відповідача, та як наслідок підтвердити виконання позивачем умов кредитного договору. Таким чином, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання позивачем умов Кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Крім того, матеріали справи не містять даних, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу саме Відповідачу. З огляду на викладене, вважає твердження позивача про надання ним належних та достатніх доказів такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити.
Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву у якій просив проводити розгляд справи без його участі.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 11 липня 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1420-1054. Відповідно до умов даного кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: розмір кредиту – 18 900,00 грн.; строк кредитування - 300 днів; стандартна процентна ставка – 1,5% в день.
З листа АТ ПриватБанк вбачається перерахування суми кредиту в розмірі 18 900 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 за договором №1420-1054 від 11.07.2024 року.
Також суд зауважує, що саме вказаний номер карти ОСОБА_1 вказав у договір про відкриття кредитної лінії № 1420-1054, як номер особистого електронного платіжного засобу. 
З огляду на це, доводи представника відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів належності електронного платіжного засобу саме відповідачу, суд оцінює критично, оскільки при укладенні електронного договору саме відповідачем були зазначені відповідні реквізити для отримання кредитних коштів, а позивач здійснив перерахування грошових коштів саме на той платіжний засіб, який був вказаний позичальником під час оформлення кредиту.
У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Згідно з письмовим розрахунком позивача, у відповідача виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 94 500 гривень 00 копійок, а саме прострочена заборгованість за тілом кредиту 18 900,60 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 75 600,00 грн.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 94500 гривень 00 копійок.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» задоволені. З огляду на це, з ОСОБА_1 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.526, ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, ст.81, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» ,ЄДРПОУ 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26,офіс 407, м.Київ, заборгованість за кредитним договором в розмірі 94 500 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 2422,4 грн.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 15 квітня 2026 року.

Суддя Чирка С.С.