РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2026 року 	м. Рівне	№460/52/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №172050007990 від 17.12.2025 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 11.12.2025. 
Позивач в обґрунтування позову зазначає про протиправність прийнятого відповідачем рішення №172050007990 від 17.12.2025 про відмову в призначенні йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ). Звертає увагу, що період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення становить понад 3 роки, що дозволяє призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку. З огляду на вказане, вважає таке рішення відповідача протиправним та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що відповідно до абзацу підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України ’’Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування’’, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (із змінами), до заяви потерпілим від Чорнобильської катастрофи подаються такі документи, зокрема: 
-для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення; 
-для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; 
-для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями; 
-посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи-за наявності).
Страховий стаж особи становить 39 років 01 місяць 00 днів за доданими документами до страхового стажу враховано всі періоди роботи. 
Врахувати для визначення права на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку період проживання згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.11.2025 справа №556/2984/25 про встановлення факту постійного проживання в селі Дубівка Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, яке віднесене до зони гарантованого добровільного відселення з 12.01.1987 по 25.01.1987, з 06.07.1987 по 31.08.1987, з 26.01.1988 по 07.02.1988, з 14.06.1988 по 31.08.1988, з 12.01.1989 по 25.01.1989, з 06.07.1989 по 31.08.1989, з 01.03.1990 по 01.04.1990, з 16.05.1992 по 11.06.1992 підстави відсутні, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підтвердження факту проживання в зонах радіоактивного забруднення рішенням суду не передбачено. 
До зони гарантованого добровільного відселення не враховано періоди проживання в селищі Володимирець Вараського району Рівненської області з 12.06.1992 по теперішній час, оскільки даний населений пункт відноситься до зони посиленого радіологічного контролю, а періоди постійного проживання або періоди постійної роботи в різних зонах радіоактивного забруднення не сумуються для визначення права на пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
Оскільки позивачкою не підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років (02 роки 05 місяців 20 днів) право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутнє. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.
Ухвалою від 05.01.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Позивач ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дубівка Володимирецького (на даний час – Вараського) району Рівненської області. 
Є громадянкою України і має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, що підтверджується даними з копій паспорта позивача та посвідчення категорії 3 серії НОМЕР_1 (а.с.9-15).
Відповідно до довідки Каноницької сільської ради від 26.09.2025 №02-59/216 (а.с.16) позивач дійсно станом на дату Чорнобильської катастрофи 26.04.1986 року та по 01.09.1986 року та з 02.04.1990 по 15.05.1992 року постійно проживала та була зареєстрована в с.Дубівка Володимирецького району Рівненської області, яке згідно Постанови КМУ від 23.07.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. 
Згідно диплому НОМЕР_2 , архівної довідки від 27.08.2025 №35, позивач навчалася в Ровенському медичному училищі з 01.09.1986 по 29.02.1990 рік. 
Позивач з 12.06.1992 по теперішній час зареєстрована в селищі Володимирець, яке відносилося до зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.19).
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.11.2025 №556/2984/25 встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала в с.Дубівка Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, в періоди: з 12.01.1987 по 25.01.1987 включно, з 06.07.1987 по 31.08.1987 року, з 26.01.1988 по 07.02.1988 включно,з 14.06.1988 по 31.08.1988 включно, з 12.01.1989 по 25.01.1989 включно, з 06.07.1989 по 31.08.1989 включно, з 01.03.1990 по 01.04.1990 включно, з 16.05.1992 по 11.06.1992 включно. 
11.12.2025 у віці 54 роки 01 місяць позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”. 
З урахуванням принципу екстериторіальності вказану заяву позивача про призначення пенсії розглянуто відповідачем та 17.12.2025 прийнято рішення №172050007990 про відмову у призначенні пенсії за віком за нормами статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання. В рішенні зазначено, що станом на 01.01.1993 позивач прожив в забрудненій зоні 2 роки 5 місяців 20 днів, до періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03.11.2025 у справі №556/2989/25, оскільки Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підтвердження факту проживання в зонах радіоактивного забруднення рішенням суду не передбачено. Період проживання в селищі Володимирець до вказаних періодів не враховано, оскільки періоди проживання або періоди постійної роботи в різних зонах радіоактивного забруднення не сумуються для визначення права на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку.
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, а тому звернувся до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону №796-XII.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017.
Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Згідно з частиною першою статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Пунктом 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993.
Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості.
При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до положень абзацу 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 19.11.1993 серії НОМЕР_3 . 
Довідкою від 26.09.2025 №02-59/216, виданою старостою с.Дубівка Каноницької сільської ради, підтверджується, що позивачка проживала у с.Дубівка, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, з 26.04.1986 по 01.09.1986 та з 02.04.1990 по 15.05.1992. 
Відмовляючи позивачу в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, Управління в рішенні про відмову в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку посилалось на те, що позивачем не підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 року не менше 2 років (2 роки 5 місяців 20 днів). Тобто, з наявних в матеріалах справи документів видно, що відповідач не враховує в період проживання позивача період навчання в Ровенському медичному училищі. 
З цього приводу слід зазначити, що в дипломом лише підтверджується інформація про навчання позивачки в Ровенському медичному училищі в період з 01.09.1986 по 29.02.1990. 
Диплом підтверджує лише факт навчання позивачки у навчальному закладі і не містить інформацію щодо місця проживання позивачки. Інформація, яка міститься в дипломі, не спростовує обставин, що позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, яка проживала та працювала станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.
Більш того, ці обставини підтверджуються рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 556/2984/25 у справі №556/2984/25, яким встановлено факт постійного проживання позивачки у с.Дубівка Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області, в періоди: з 12.01.1987 по 25.01.1987 включно, з 06.07.1987 по 31.08.1987 року, з 26.01.1988 по 07.02.1988 включно,з 14.06.1988 по 31.08.1988 включно, з 12.01.1989 по 25.01.1989 включно, з 06.07.1989 по 31.08.1989 включно, з 01.03.1990 по 01.04.1990 включно, з 16.05.1992 по 11.06.1992 включно. 
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відмова пенсійного органу носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону, оскільки документами, що є в матеріалах даної справи підтверджуються доводи позивача щодо проживання станом на 01.01.1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. 
Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 30.09.2020 у справі №572/1921/17, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23, від 12.05.2026 у справі №460/13782/24, від 30 червня 2026 року у справі №560/14828/25. 
З оскаржуваного рішення видно, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку є відсутність необхідного періоду проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року, а саме не менше трьох років. 
Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що позивач станом на 01.01.1993 року прожила в зоні гарантованого добровільного відселення (с.Дубівка) більше трьох років, то рішення відповідача №172050007990 від 17.12.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 11.12.2025, то суд зазначає таке.
Зі змісту ст. 55 Закону №796-XII видно, що для зниження пенсійного віку слід перевірити дотримання умов: 1) чи є особа потерпілою від Чорнобильської катастрофи; 2) чи особа постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює в зоні гарантованого добровільного відселення; 3) чи станом на 1 січня 1993 року особа прожила або відпрацювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років; для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку слід встановити: 4) чи проживала або постійно працювала особа в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року; та 5) загальну кількість років проживання особи в зазначеній зоні.
Суд вище дійшов висновку, що станом на 1 січня 1993 року позивачка прожила у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років. Крім того, ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією відповідного посвідчення та сторонами не заперечується. 
Щодо кількості років, на яку позивачка має право на зниження пенсійного віку, то варто зазначити, що оскільки з матеріалів справи видно, що в період з 26.04.1986 по 01.09.1986 позивач проживала в зоні гарантованого добровільного відселення, то вона має право на застосування початкової величина зниження пенсійного віку – 3 роки. 
Щодо додаткового зниження пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років, то суд зазначає, що пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою статтею 55 Закону №796-XII. А відтак, період проживання позивачки в селищі Володимирець (зона посиленого радіоекологічного контролю) не може бути врахований для розрахунку кількості років зниження пенсійного віку позивача. 
Водночас, частина 2 ст.55 Закону № 796-ХІІ передбачає, що мають прав на зниження пенсійного віку особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Тобто, для отримання зниження пенсійного віку потрібно перевіряти не лише факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, а й факт роботи в таких зонах. 
В матеріалах справи відсутні будь – які документи щодо місць роботи позивача. В оскаржуваному рішенні міститься лише висновок, що страховий стаж становить 39 років 01 місяць 00 днів. Водночас, рішення не містить інформації, в яких населених пунктах позивачка працювала, та чи працювала в населених пунктах, які віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. 
А відтак, вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 11.12.2025 до задоволення не підлягає. 
Водночас, належним способом захисту порушеного права позивача має бути зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача №172050007990 від 17.12.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ, зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 1211,50 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки позовні вимоги задоволено частково, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь пропорційно до задоволених вимог у розмірі 605,75 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №172050007990 від 17.12.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605,75 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 06 липня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль,Тернопільська обл.,46001, ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769) 

Суддя       С.М. Дуляницька