ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2026 року	справа № 640/18659/19 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу №640/18659/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» про скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «Універсал Банк», в якому позивачка просила:
- скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві №0048114202, №0048134202, №0048124202 від 24.06.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.06.2019 позивачкою отримано спірні податкові повідомлення-рішення, які були винесені на підставі акту перевірки ГУ ДФС у м. Києві від 20.05.2019 №1113/26-15-42-02-30/2296616300 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
Позивачка вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки згідно згаданого акту встановлено наступні порушення: не надано для перевірки Книги обліку доходів і витрат; занижено дохід у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором ПАТ «Універсал Банк» за 2017 рік на загальну суму 1335809,09 грн, що призвело до заниження та не перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 241264,34 грн; не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 у сумі 20037,13 грн.
Позивачка зазначає, що нею було задекларовано дохід, отриманий у вигляді додаткового блага на суму 680269,89 грн та сплачено до бюджету 121 629,88 грн податку, а також військовий збір у сумі 10204,05 грн.
Основним аргументом для проведення перевірки для ГУ ДФС у м. Києві став звіт 1-ДФ ПАТ «Універсал Банк» від 15.08.2018 в якому було зазначено, що за кредитним договором №002-2008-101 від 29.01.2008 кредитором було анульовано основну суму боргу за власним рішенням у сумі 2016078,98 грн.
Позивачка зазначає, що ПАТ «Універсал Банк» було неправильно порахована сума боргу, адже, згідно положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України сума доходу від прощення кредиту в розмірі 75373,66 швейцарських франків повинна визначатися по курсу на 01.01.2014 року і відповідно становить 680269,89 грн.
З цих підстав спірні податкові повідомлення-рішення винесені ґрунтуючись на помилкових відомостях з порушенням норм чинного законодавства.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала суду додаткові пояснення та докази, просила позов задоволити повністю.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що згідно із відомостями ЦБД ДРФО ДФС України в період 2017 рок ОСОБА_1 мала взаємовідносини з ПАТ «Універсал Банк» та отримала оподатковуваний дохід, як додаткове благо у вигляді основної суми боргу, анульованої кредитором у загальній сумі 2016078,98 грн за ознакою доходу « 126», що підтверджується інформацією ПАТ «Універсал Банк». 
Податкова декларація про майновий стан і доходи за 2017 рік подана фізичною особою ОСОБА_1 до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 26.04.2018, яка зареєстрована за № 79248. Також фізичною особою ОСОБА_1 від 02.05.2018 № 80202 подано звітну нову податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. Уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік подано фізичною особою ОСОБА_1 до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 05.07.2018, яка зареєстрована за № 113531.
Відповідно даних поданої звітної, нової звітної та уточнюючої податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017 рік, фізичною особою ОСОБА_1 задекларовано дохід, отриманий у вигляді додаткового блага (рядок 10.9.1 декларацій) у сумі 680269,89 гривень.
При цьому відповідно інформації, отриманої від ПАТ «Універсал Банк» листом від 15.08.2018 № 7837 ГО (вх. № 55864/10 від 16.08.2018), сума основного боргу, прощена банком підлягає оподаткуванню та складає 2016078,98 гривень.
Таким чином, в ході перевірки достовірності відображення загального оподатковуваного доходу в поданих податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017р. встановлено, що ОСОБА_1 занижено дохід, отриманий у вигляді додаткового блага, отриманий від ПАТ «Універсал Банк», що підлягає обов`язковому декларуванню, на суму 1335809,09 грн, чим порушено п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.2.1 п, 168.2 ст. 168 ПК України.
Фізичною особою ОСОБА_1 до перевірки не надано Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, чим порушено п. п. «а» п. 176.1 ст.176, п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України.
В порушення вимог п.п.168.2.1 п.168.1 ст. 168 з урахуванням п. п. «д» п. п. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України ОСОБА_1 не задекларовано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 241264,34 грн з отриманого доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором ПАТ «Універсал Банк».
Відповідач вважає, що посилання позивачки на п. 8 підрозділу І розділу XX ПК України є безпідставним з огляду на наступне.
Згідно з п. 8 підрозділу І розділу XX «Перехідні положення» ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014року.
Дія абзацу першого/цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Тобто не вважається додатковим благом та не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку сума, прошена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням до закінчення строку позовної давності у розмірі різниці, яка розрахована цим кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прошеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, слід розглядати окремо.
Враховуючи викладене, оскільки банком здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм абз. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.
Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, який у постанові від 23.08.2019 року у справі № 825/599/17, зазначає:
«Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України, оскільки зазначена норма стосується регулювання правовідносин, які складаються щодо прощення (анулювання) кредитором суми боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті відносно якого відбулась зміна валюти зобов`язання з іноземної у гривню. Проте судами не було встановлено, а матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії №935/6-006 від 11.01.2007 щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин».
Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.
Третя особа – АТ «Універсал Банк», проти позову заперечила з підстав, що у своєму позові ОСОБА_1 посилаючись на умови норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК зазначає, що АТ «Універсал Банк» ніби то, було не правильно пораховано сума боргу, адже сума доходу від прощення кредиту в розмірі 75373,66 Швейцарських франків повинна визначитися по курсу на 01.01.2014 року і відповідно становити 680269,89 грн.
З такими доводами позивача, третя особа не погодилась з підстав, що ключовою умовою застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК, є факт зміни сторонами кредитного договору валюти зобов`язання. Лише тоді розрахована курсова різниця основного боргу не буде вважатися додатковим благом. Прощення основного боргу в іноземній валюті, щодо якого не змінено валюту зобов`язання на гривню, є додатковим благом і підлягає оподаткуванню у визначеному ПК порядку. (Постанова від 26.10.2021 р. у справі N 560/2552/19)
Відповідно до Додаткової угоди від 15.02.2017 про припинення зобов`язання за Кредитним договором №002-2008-101 від 29.01.2008 не було зміни валюти зобов`язання по кредитному договору.
Представник третьої особи в судовому засідання позовні вимоги заперечив, надав суду додаткові докази та пояснення, просив суд в задоволені позову відмовити повністю.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення», Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду.
29.01.2025 справа №640/18659/19 надійшла на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду головуючому судді Гавдик З.В.
Ухвалою від 03.02.2025 постановлено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкових повідомлень-рішень, здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 26.03.2025 залишено позовну заяву без розгляду. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 24.06.2025 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 року скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Судом встановлені наступні обставини:
24.06.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0048114202, в якому зазначено наступне:
«на підставі акту від 20.05.2019 1113/26-15-42-02-30/2296616300 встановлено порушення п.п. 168.2.1. п. 168.2. ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI, із змінами та доповненнями та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями.
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб 11010500 триста одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень 43 коп. (301580,43 гривень)»;
24.06.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0048124202, в якому зазначено наступне:
«на підставі акту від 20.05.2019 1113/26-15-42-02-30/2296616300 та/або за даними інформаційних баз контролюючого органу (тому числі Єдиного реєстру податкових накладних, Єдиного реєстру акцизних накладних) встановлено порушення п.п. 168.2.1. п. 168.2. ст. 168 з урахуванням вимог п.п. «а» 176.1. п.176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України №2755- VI від 02.12.2010, на підставі підпунктів 54.3.1, 54.3.3 пункту 54.3. і пункту 121.1. ст. 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафу) у сумі п`ятсот десять гривень 00 копійок (510,00 гривень)»;
24.06.2019 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0048134202, в якому зазначено наступне:
«на підставі акту від 20.05.2019 1113/26-15-42-02-30/2296616300 встановлено порушення п.п. 1.2., п.п. 1.3. п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI, із змінами та доповненнями та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями.
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- VI із змінами та доповненнями, збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір 11011001 Двадцять п`ять тисяч сорок шість гривень 41 коп. (25046,41 гривень)».
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам законодавства.
Судом частково враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно із п.п. 14.1.47. п. 14.1. ст.14 ПК України (в редакції на час прийняття спірних рішень), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього ж Кодексу)
Згідно із п. 44.1., п. 44.3. ст. 44 ПК України;
44.1. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
44.3. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Згідно із п.п. 54.3.1, п.п. 54.3.2., п.п. 54.3.3 п. 54.3. ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов`язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов`язань платника податків; суму грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення результатів господарської діяльності або від`ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов`язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.
До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.
Форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із п. 121.1. ст. 121 ПК України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Згідно із п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно із абз. «д» п.п. 164.2.17. п. 164.2. ст. 164 ПК України, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:
основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.
Суми розстрочених податкових зобов`язань розраховуються платником податку самостійно згідно з документами щодо суми прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків) та погашаються рівними частинами кожного календарного кварталу до 20 числа місяця, наступного за кожним календарним кварталом (до 20 квітня, до 20 липня, до 20 жовтня і до 20 грудня) починаючи з кварталу, що настає за тим кварталом, у якому до контролюючого органу подано заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання;
Згідно із п.п. 168.2.1. п. 168.2. ст. 168 ПК України, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.
Згідно із абз. «а» п. 176.1. ст. 176 ПК України, платники податку зобов`язані:
а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.
Згідно із пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ в редакції Закону № 71-VIII від 28.12.2014, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
Тобто боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. 
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до згаданої вище Додаткової угоди від 15.02.2017 про припинення зобов`язання за Кредитним договором №002-2008-101 від 29.01.2008 не було зміни валюти зобов`язання по кредитному договору. Сума прощення кредиту складала 75373,66 Швейцарських Франків.
Проте, що саме вказана сума є сумою доходу від прощення кредиту, сторони у справі не заперечують.
Суть позовних вимог полягає лише в тому, що на думку позивача, відповідачем та третьою особою неправильно до спірних правовідносин застосовано вказаний п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідних положень» ПК України, а саме, що 75373,66 Швейцарських Франків, як сума прощеного кредиту повинна визначатися по курсу станом на 01.01.2014 року і відповідно становити суму 680269,89 грн, яка позивачкою самостійно задекларована.
7 травня 2015 року набув чинності Закон України від 9 квітня 2015 року №321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» (далі-Закон №321-VIII), згідно з яким підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.
Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 липня 2021 року у справі №826/12872/17 дійшов висновку, що у разі, якщо кредитором (банком) здійснено анулювання основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (додаткове благо) з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.
Ключовою умовою застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України Верховний Суд в зазначеній постанові визнав факт зміни сторонами кредитного договору валюти зобов`язання. Лише тоді розрахована курсова різниця основного боргу не буде вважатися додатковим благом. Прощення основного боргу в іноземній валюті, щодо якого не змінено валюту зобов`язання на гривню, є додатковим благом і підлягає оподаткуванню у визначеному ПК України порядку.
Таким чином, спірні рішення відповідача від 24.06.2019 за № 0048114202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб на суму 301580,43 грн та за № 0048134202, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір на суму 25046,41 грн, по суті відповідають наведеним вище нормам законодавства, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вказана позиція суду по суті узгоджується із позицією ВС КАС викладеною у Постанові від 27.10.2022 у справі № 520/4045/2020.
Щодо спірного рішення від 24.06.2019 за № 0048124202, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафу) у сумі 510,00 грн, суд зазначає наступне.
За сталою та послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 27 квітня 2022 року у справі №20/13197/20, від 22 червня 2022 року у справі №826/13633/17, від 23 березня 2023 року у справі №580/9734/21 18 квітня 2024 року у справі № 460/16521/23, за якою наслідки, передбачені пунктом 44.6. статті 44 ПК України, стосуються документів, що відповідають сукупно наступним умовам: документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки; на підставі яких платник веде облік доходів, витрат та інших показників; безпосередньо пов`язані із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань; зберігання яких є законодавчим обов`язком платника податків; вимога щодо надання яких містилася у належно оформленому запиті контролюючого органу.
Відповідачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено правомірність спірного рішення, в матеріалах справи відсутній належно оформлений запит на витребування відповідних документів, тощо. Наявні в справі повідомлення відповідача щодо подання уточненої податкової декларації, за своїм змістом не є належно оформленим запитом контролюючого органу.
Відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З цих же по суті підстав, судом частково враховуються заперечення відповідача та третьої особи.
Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. 
Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ЄДРПОУ 44116011) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04080, м. Київ, вул. Оленівська, 23, ЄДРПОУ 21133352) про скасування податкових повідомлень-рішень, - задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві 24.06.2019 за № 0048124202.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві ( 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ЄДРПОУ 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 5,10 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII “Перехідні положення” цього Кодексу. 

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович