Справа № 177/1301/26
Провадження № 1-кп/177/190/26 
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 року  м. Кривий Ріг
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді -        ОСОБА_1  
за участю: 
секретаря судового засідання -         ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026041720000344 від 03.04.2026 з угодою про визнання винуватості, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в 
м. Донецьк Донецької області, громадянина України, з неповною базовою освітою (5 класів), не одруженого, дітей та інших осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштованого, інвалідності не має, на обліку в органах ТЦК та СП не перебуває, зареєстрованого місця проживання не має, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-02.07.2014 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, до 8 років позбавлення волі. 17.11.2020 звільнений по відбуттю строку покарання

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,- 
за участі:
прокурора ОСОБА_4 
потерпілого ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_6 

В С Т А Н О В И В:

В період з 07.03.2026 по 10.03.2026, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи по АДРЕСА_2 , побачив будинок АДРЕСА_3 , в якому тимчасового ніхто не проживав. В цей час у останнього виник умисел на проникнення до території вказаного домоволодіння, з метою викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_7 , діючи у вищевказаний період часу, скориставшись відсутністю власників будинку та інших свідків, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України N 2102-1X від 24.02.2022 (зі змінами), переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, через суміжний паркан території покинутого домоволодіння проник на територію домоволодіння будинку АДРЕСА_2 , після чого із застосуванням фізичної сили віджав дерев`яне вікно літньої кухні вказаного домоволодіння та через вказане вікно проник до її приміщень.
Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщеннях літньої кухні вказаного домоволодіння, побачив та викрав належне потерпілому ОСОБА_5 майно, а саме: акустичні колонки марки «LG DMSS230V», відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 621/26 від 13.04.2026, вартість яких становить 1000 гривень, бензинову косу «Bau Master BT-9043S» відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 621/26 від 13.04.2026, вартість якої становить 3353,68 гривень, а також металеві вироби: алюмінієвий посуд, металеві труби, котрі майнової цінності для потерпілого не становлять.
Після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_3 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 4353,68 грн.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками - таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщенні, вчинена в умовах воєнного стану.
У даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026041720000344 від 03.04.2026, за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , 17.04.2026 укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін.
Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та згоден з обставинами вчинення вказаного кримінального правопорушення, правовою кваліфікацією.
Сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Учасникам провадження судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно, надав згоду на призначення обумовленого сторонами покарання. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 – адвокат ОСОБА_6 , проти затвердження угоди не заперечував, вказував, що угода укладена обвинуваченим добровільно, за його участі, а її затвердження відповідає інтересам підзахисного. Просив визначити мінімальний випробувальний строк.
Потерпілий ОСОБА_5 , який надав прокурору заяву про згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим по даному кримінальному провадженню, в судовому засідання не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити угоду, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі його захисника ОСОБА_6 , що підписана сторонами добровільно 17.04.2026 року. 
Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, сторонам роз`яснені та зрозумілі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. 
Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, та враховує пом`якшуючу покарання обставину – щире каяття, обтяжуючу покарання обставину – рецидив кримінальних правопорушень, що слідує зі змісту обвинувального акта, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Також суд приймає до уваги те, що покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України, а ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 17.04.2026 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання. 
Беручи до уваги обтяжуючу покарання обставину – рецидив кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому випробувальний строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався. 

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.04.2026 між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 , з однієї сторони, та обвинуваченим у даному провадженні ОСОБА_3 , за участі адвоката ОСОБА_6 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12026041720000344 від 03.04.2026, щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Речовий доказ: бензинову косу «Bau Master BT-9043S», що передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5 (а.с. 38), після набрання вироком законної сили – залишити законному володільцю ОСОБА_5 .
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя        ОСОБА_1