Справа № 755/1117/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2026 р. місто Київ 
Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100040003621 від 19 листопада 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Петрозаводськ, Карелія, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника    адвоката     ОСОБА_5 ,
обвинуваченого         ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , знаходився за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де на фоні неприязних стосунків у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, а саме вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, обрав загальнонебезпечний спосіб пошкодження чужого майна - підпал.
З метою реалізації свого умислу, 19 листопада 2025 року приблизно о 00 год. 40 хв., ОСОБА_3 , попередньо взявши на кухні запальничку та на антресолі в коридорі засіб для заняття фарби «Змивка СП6», після чого спустився на перший поверх першого під?їзду будинку по АДРЕСА_3 із заздалегідь заготовленою горючою речовиною та стороннього вогневого джерела запалювання.
Після чого обробив двері квартири АДРЕСА_2 в який мешкає ОСОБА_6 , горючою речовиною, запалив, залишив горіти чим пошкодив їх загально небезпечним способом та пройшов до місця свого мешкання.
В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , двері квартири АДРЕСА_2 були пошкоджені, чим спричинено матеріальний збиток ОСОБА_6 на суму 3920 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що 19 листопада 2025 року він перебував за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_4 . Приблизно опівночі у його сусіда ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_5 дуже гучно грала музика та заважала йому відпочивати, при цьому таке відбувалось не вперше, тому він розізлився, взяв запальничку, засіб для розпальовання, після чого спустився на перший поверх, облив двері квартири АДРЕСА_5 в цьому ж будинку, засобом для розпалювання та підпалив запальничкою, після чого повернувся до своєї квартири. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він все розповів. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаявся та просив його суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та судових витрат.
Крім того, винуватість ОСОБА_3 , який не оспорює фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у тому, що він своїми діями вчинив умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною другою статті 194 КК України.
При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного - раніше не судимий, пенсіонер, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, та вважає що необхідним й достатнім буде призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини другої статті 194 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
При цьому, враховуючи положення статті 75 КК України, обставини кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а також інші дані, що характеризують особу винного, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 , без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків) та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.
Таке покарання, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи викладене, арешт на майно, а саме: прозору скляну пляшку із вмістом речовини світло-жовтого кольору із маркуванням «Змивка СП6», яку поміщено до спеціального пакету №PSP3241558; полімерну запальничку синього кольору, яку поміщено до спеціального пакету №PSP3241557; чоловічий кітель та штании камуфляжного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010469; чоловічих берців чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010473 слід скасувати.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 5348 гривень 40 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта № СЕ-19/111-25/71415-ФХД від 24 грудня 2025 року); 3565 гривні 60 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні (висновок експерта № СЕ-19/111-26/71584-ПТ від 29 грудня 2025 року); 3565 гривні 60 копійок за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів у кримінальному провадженні (висновок експерта № СЕ-19/111-26/71412-ФХТ від 15 січня 2026 року); 1000 гривень 00 копійок за проведення товарознавчої експертизи (висновок експерта № 41/26 від 10 січня 2026 року).
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 194 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік. 
Відповідно до статті 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого  ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід  ОСОБА_3 у цьому провадженні не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Стягнути з  ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 13 479 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень 60 копійок.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2025 року у справі 755/22627/25, на майно, а саме: прозору скляну пляшку із вмістом речовини світло-жовтого кольору із маркуванням «Змивка СП6», яку поміщено до спеціального пакету №PSP3241558; полімерну запальничку синього кольору, яку поміщено до спеціального пакету №PSP3241557; чоловічий кітель та штани камуфляжного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010469; чоловічих берців чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010473 - скасувати.
Речові докази: 
- прозору скляну пляшку із вмістом речовини світло-жовтого кольору із маркуванням «Змивка СП6», яку поміщено до спеціального пакету №PSP3241558; полімерну запальничку синього кольору, яку поміщено до спеціального пакету № WAR 1948548; змиви на спиртову серветку із дверей, обвуглені решітки із дверей, обвуглені решітки із підлоги біля дверей, які помішено до спеціального пакету № 0018016, та передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві - знищити;
- чоловічий кітель та штани камуфляжного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010469; чоловічі берці чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету №SUD4010473 та  передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві - повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного 
суду міста Києва ОСОБА_1