СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 759/16360/26
пр. № 3/759/4266/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Київ
Суддя Святошинського районного суду міста Києва Проскурня Олег Іванович, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначено, що 10.06.2026 близько 23 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул. Генерала Наумова, 29, ОСОБА_1 здійснив непокору законним вимогам поліцейського під час виконання поліцейським службових обов`язків - не виконував вимогу вийти з автомобіля та в подальшому розпилив в обличчя поліцейських газ дратівливої дії, перешкодивши виконанню службових обов`язків поліцейським, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що злісної непокори законним вимогам поліцейського не чинив, документи для перевірки пред`являв працівникам поліції та територіального центру комплектування, які також були на місці події. При спілкуванні працівники поліції поводились агресивно, вимагали вийти з транспортного засобу. В подальшому працівники поліції застосували газ дратівливої дії, побили ОСОБА_1 , пошкодили автомобіль та забрали майно ОСОБА_1 ..
Заслухавши усні пояснення захисника ОСОБА_1, повно, об`єктивно та неупереджено дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в вину ОСОБА_1 ставиться те, що 10.06.2026 близько 23 год. 30 хв. він відмовився виконувати законну вимогу поліцейського - вийти з транспортного засобу, а в подальшому застосував до працівників поліції газ дратівливої дії.
Матеріали справи містять такі документи: протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 881427 від 10.06.2026, протокол про адміністративне затримання серії АА № 088000 від 10.06.2026, рапорти працівників поліції, копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_1 , фото з місця події, доручення для надання БПД ОСОБА_1 захисником Лісіцьким А.В.
Даючи оцінку рапортам працівників поліції від 10.06.2026, які за своїм змістом є ідентичними та відповідають обставинам, викладеним у протоколі про адміністративне правопорушення, слід зауважити, що такі рапорти не можуть бути однозначними доказами вини ОСОБА_1 з огляду на те, що рапорти складені зацікавленими особами (працівниками поліції) та відсутні будь-які інші докази, які би підтверджували дані, відображені в цих рапортах, що ставить під сумнів дотримання працівниками поліції вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин, які мають значення для вирішення даної справи. Такий підхід до оцінки рапортів працівників поліції як доказів у справі про адміністративне правопорушення узгоджується з висновками, викладеними у п. 53 постанови Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №524/5741/16-а (адміністративне провадження №К/9901/33786/18) та п. 28 постанови Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №524/4668/17 (адміністративне провадження №К/9901/33802/18).
Інші документи, наявні в матеріалах справи, лише фіксують процес оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та самі по собі не містять відомостей щодо обставин, які є предметом доказування у даній справі.
Слід зазначити, що при виконанні службових обов`язків поліцейські споряджаються нагрудними бодікамерами, однак з незрозумілих причин ні один з працівників поліції, хто складав письмовий рапорт про протиправні дії ОСОБА_1 , не надав відеозапису цих подій, що, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , породжує сумніви у достовірності рапортів працівників поліції. 
Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи згідно із стандартом доказування «поза розумним сумнівом». 
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Враховуючи зазначені обставини, слід констатувати, що матеріали справи не містять переконливих доказів, які би могли беззаперечно підтвердити подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у діях ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами частини 1 статті 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які безсумнівно підтверджують подію та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 256, 280, 283, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження за протоколом серії ВАД № 881427 від 10.06.2026, стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя   Олег ПРОСКУРНЯ