ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 356/255/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Безименної Н.В., Карпушової О.В.
За участю секретаря: Руденко Д.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березанського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року, суддя Капшученко І.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Березанського районного суду Київської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.03.2025 № 409 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити та вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно військово-облікового документу, у період з 18.05.2024 по 17.07.2024, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивачем уточнено свої персональні дані шляхом особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки. У зв`язку з прийняттям позивача на службу до Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» у січні 2025 року його було направлено до КНП «Березанська міська лікарня Березанської міської ради» для проходження військово-лікарської комісії (далі - ВЛК). ВЛК позивачем було пройдено в січні 2025 року, а починаючи з 12.02.2025 позивача прийнято на службу в ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки. Перебуваючи на службі, позивача засобами телефонного зв`язку було повідомлено про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 для «з`ясування обставин». З`явившись до відділу, йому було повідомлено, що останній не з`явився за повісткою, чим порушив абз. 6 ч. 3, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, за що на нього було складено протокол від 10.03.2025 № 41 про адміністративне правопорушення. Постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20.03.2025 № 409 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн.
Разом з тим, вважає вказану постанову протиправною, незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки позивачу не було відомо про необхідність прибути до відділу йому не було відомо та жодних викликів він не отримував. Окрім того, у вказаний час, коли позивач мав з`явитися за повісткою, він перебував у медичному закладі та проходив ВЛК у зв`язку з працевлаштуванням на службу. За таких обставин, вважає, що відповідачем було грубо порушено порядок адміністративного провадження під час розгляду справи, що є однією з підстав для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому змушений звернутись до суду з даним позовом.
Рішенням Березанського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Апеляційна скарга мотивована доводами, які аналогічні викладеним у позовній заяві.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що у відповідності до військово-облікового документа №140720236271099300003 від 07.06.2024, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та з 17.04.2024 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , військове звання солдат, склад рядовий, на підставі рішення військово-лікарської комісії придатний до військової служби згідно гр. І наказу МОУ № 402-2008, протокол № 13 від 11.07.2023, підлягає повторному медичному огляду 10.07.2028 (а.с.29-30).
Як зазначено позивачем у позові, останнім у період з 18.05.2024 по 17.07.2024, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» уточнено його персональні дані шляхом особистого відвідування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що підтверджується також відомостями його військово-облікового документа, і відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України.
Відповідно до п.п. 30-2, 30-3 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим поштовим відправленням № 0610219544394 з описом вкладення було надіслано повістку № 1652012 від 03.01.2025, що була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, якою позивача зобов`язано з`явитися 16.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для уточнення даних (а.с.68).
Згідно відбитку штампу на поштовому повідомленні, 16.01.2025 працівником органу поштового зв`язку проставлено відмітку про відсутність адресата ОСОБА_1 за вказаною на конверті адресою: АДРЕСА_1 , та про повернення поштового відправлення (а.с.69).
Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру демографічного реєстру № 1256259 від 02.04.2025, зареєстрованою за вх. № 1313 від 02.04.2025, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується штампом про реєстрацію місця проживання від 14.06.2001 на сторінці 12 наданої суду копії паспорту позивача серії НОМЕР_1 (а.с.21).
10.03.2025 старшим офіцером ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відносно позивача складено протокол № 41, відповідно до якого 10.03.2025 о 11 год. 30 хв. ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де встановлено, що останній не з`явився за повісткою, чим порушив абз. 6 ч. 3, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с.13,67).
Зі змісту протоколу про адміністративного правопорушення вбачається, що даний протокол складено в особистій присутності ОСОБА_1 , йому роз`яснено його права і обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Також позивачу надано можливість зазначити свої пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, чим він скористався, та вручено другий його примірник, про що останній поставив свій підпис.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення № 41 від 10.03.2025, останній не був сповіщений від «Укрпошти» та від ІНФОРМАЦІЯ_5 , так проходив у визначений в повістці час ВЛК у зв`язку з працевлаштуванням.
20.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 409 від 20.03.2025, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000,00 грн (а.с.11).
Вказаною постановою встановлено, що 10.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де з`ясувалося, що останній не з`явився за повісткою № 1652012 від 03.01.2025 та не долучив докази про поважні причини неявки до органу військового управління, (направлення на ВЛК Державної установи "Бориспільської виправної колонії № 119" не є належним доказом пропущення дати 16.01.2025, вказаної в повістці), чим порушив абзац 6, ч. 3, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
ОСОБА_1 на розгляд справи з`явився, копію оскаржуваної постанови отримав 20.03.2025 під підпис (а.с.11).
Згідно з довідкою Державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» від 19.03.2025 № 11-1513-ВС, ОСОБА_1 з 12.02.2025 проходить службу в установі на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки (а.с.14).
Не погоджуючись із вищезазначеною постановою №409 від 20 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, вважаючи її протипраною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
В силу частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Статтею 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з частиною 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до абзацу 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Таким чином, з 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, що охоплюється дією особливого періоду.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У свою чергу, передумовою для виникнення в особи обов`язку з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є отримання ним повістки про виклик.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), який визначає:
- механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;
- процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;
- процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;
- організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;
- процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Відповідно до п. 2 Порядку № 560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Згідно з п. 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до п. п. 30-2 - 30-3 указаного Порядку повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть:
централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення;
друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.
У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.
В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.
Пунктом 34 Порядку №560 передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
За правилами пп. 2 п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, законодавець наділив повноваженнями, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки надсилати повітки на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. Така повістка може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних. Належним врученням такої повістки, направленої на адресу місця проживання, зазначену під час уточнення облікових даних, вважається день, визначений у пп. 2 п. 41 Порядку №560.
Як убачається із матеріалів справи, повістка № 1652012 від 03.01.2025 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить реєстраційний номер та кваліфікований електронний підпис керівника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , накладений у день її формування, QR-код, а також реєстраційний номер поштового відправлення № 0610219544394, реквізити повістки відповідають вимогам, визначеним абз. 9 ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ та п. 29 Порядку № 560.
Вказана повістка надіслана на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу місця проживання позивача ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення за № 0610219544394, що підтверджується долученими до матеріалів справи копією повістки, копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, а також копією конверту за номером поштового відправлення № 0610219544394.
Проте, поштове відправлення № 0610219544394 повернуто відправникові 16.01.2025 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Таким чином, у розумінні пп. 2 п. 41 Порядку №560 позивач лише 16.01.2025 був оповіщений про отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 16.01.2025 на 14:00 год. 
Отже, на переконання колегії суддів, висновок ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що ОСОБА_1 16.01.2025 не прибув за повісткою №1652012 є необґрунтованим, оскільки у розумінні положень чинного законодавства позивач не вважався таким, що був оповіщений про отримання повістки у встановлений строк.
За вказаних вище обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.
Разом з тим, всупереч наведених норм, спірна постанова не містить відомостей про дотримання відповідачем указаних законодавчих приписів, позаяк не враховує нормативно визначений день оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є наступним за днем, коли військовозобов`язаний мав з`явитися до центру комплектування та соціальної підтримки.
Викладене, на переконання колегії суддів, свідчить, що спірна постанова прийнята передчасно, необґрунтовано та за відсутніх на те правових підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З огляду на викладене, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 1211,20 грн, а саме: в сумі 484,48 грн - за подання позовної заяви та в сумі 726,72 грн - за подання апеляційної скарги. 
Інша частина судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги може бути повернута за правилами ст. 7 Закону України «Про судовий збір» відповідним судом як надміру сплачена, оскільки ставка судового збору у цій категорії справ складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позовна заява та апеляційна скарга подані через систему «Електронний суд».
Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-286, 288, 289, 289-5 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
У справах, передбачених статтею 283-1 цього Кодексу, суд може проголосити скорочене судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 283-1, 283-2, 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-283-1, 284-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 139, 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Березанського районного суду Київської області від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити повністю.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.03.2025 № 409 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Справу про адміністративне правопорушення за фактом притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1211,20 грн (одна тисяча одинадцять гривень 20 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Безименна Н.В.

Карпушова О.В.

Постанову виготовлено: 25 травня 2026 року.