ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

08.06.2026	м. Суми	Справа № 920/439/26	

Господарський суд Сумської області у складі судді Короленко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №920/439/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Суми-Продресурс-2009» (код за ЄДРПОУ 36437535; вул. Заводська, буд. 1, м. Суми, Сумська обл., 40010), 
до відповідача Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» (код за ЄДРПОУ 38522721; вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2, м. Суми, Сумська обл., 40009), 
про стягнення 1099366,44 грн

установив:
01.04.2026 позивач звернувся з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача 1099366,44 (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч триста шістдесят шість гривень 44 коп.) заборгованості, а також судові витрати.
01.04.2026 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №920/439/26 призначено до розгляду судді Короленко В.Л.
03.04.2026 за електронним запитом суду сформована відповідь з ЄДРПОУ, за якою відповідач – Комунальне підприємство Сумської обласної ради «Паливокомуненерго», зареєстрований як юридична особа з ідентифікаційним кодом 38522721 та місцезнаходженням: вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2, м. Суми, Сумська обл., 40009.
Ухвалою від 06.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/439/26 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами; установлено сторонам строки для надання заяв по суті справи.
Відповідно до інформації з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та із системи «Електронний суд» позивач та відповідач мають зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».
На виконання абз. 1 ч. 7 ст. 6 ГПК України копія ухвали від 06.04.2026 про відкриття провадження у справі №920/439/26 надіслана сторонам відповідно до вимог ч.ч.6-7 ст.6 ГПК України до їх електронних кабінетів. Відповідно до довідок Господарського суду Сумської області про доставку електронного листа копію зазначеної ухвали доставлено до електронних кабінетів позивача та відповідача 06.04.2026, 13:38.
Таким чином, як позивач, так і відповідач були повідомлені належним чином про розгляд даної справи.
Правом на подання відзиву в порядку ст.165 ГПК України відповідач не скористався.
Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам були створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Судовий процес на виконання ч. 3 ст. 222 ГПК України не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Відповідно до статті 233 ГПК України за результатами оцінки доказів, поданих сторонами судом ухвалене рішення у даній справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд установив наступне.
02.01.2026 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суми-Продресурс-2009» (далі – позивач, постачальник) та Комунальним підприємством Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» (далі – відповідач, покупець) укладено договір поставки №4/01-2026 (далі – договір).
Відповідно до п. 1 договору постачальник поставляє, а покупець оплачує дрова різних порід деревини та обрізки деревини (далі - товар), конкретне найменування яких та кількість яких буде вказано у видаткових накладних.
Кількість товару, який поставляється за умовами даного договору, визначається загальною кількістю товару, поставленого постачальником за усіма видатковими накладними (п. 2.1 договору).
Згідно з п. 3.1 та п. 3.2 договору поставка товару здійснюється на умовах, визначених у заявках покупця (усних або письмових), в яких зазначається кількість товару, що необхідно поставити, бажані строки поставки та місце поставки. Склади покупця знаходяться за адресами: Сумська обл., Сумський р-н., смт. Степанівка, вул. Торопилівська, буд. 6; Сумська обл., Білопільський р-н., смт. Улянівка, вул. Збройних сил України, буд. 27; Сумська обл., Великописарівський р-н., с. Іванівка, вул. Пушкіна, буд. 2.
У пункті 3.3 договору визначено, що у разі необхідності товар може бути доставлений Постачальником власним (орендованим) транспортом на підтвердження чого сторони складають акт приймання-передачі послуг, якому зазначається маршрут доставки товару. У такому разі витрати з доставки товару оплачуються покупцем окремо і до вартості товару не включається, а місце доставки товару зазначається відповідно до пунктів 3.2. договору.
Відповідно до п. 4.1 договору ціна за одиницю товару з урахуванням ПДВ і з урахуванням навантажувальних робіт, без урахування доставки, яка сплачується окремо - згідно рахунків складає: дрова обрізки хвойних порід 620,40грн за 1 скл.м; дрова обрізки м`яких порід 620,40грн за 1 скл.м; дрова обрізки твердих порід 940,80грн за 1 скл.м; дрова твердих порід 1800,00грн за 1 куб.м; дрова м`яких порід 1500,00грн за 1 куб.м; дрова хвойних порід 1680,00грн за 1 куб.м. 
Згідно з п. 4.2 договору ціна за доставку товару до складу покупця є договірною і визначається у акт приймання-передачі послуг, що є невід`ємною частиною цього договору.
У пункті 4.3 договору встановлено, що ціна за товар визначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до п. 4.4 договору загальна вартість договору складає суму всіх видаткових накладних, актах приймання- передачі послуг до цього договору.
Згідно з п. 5.1 договору оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника здійсненням передплати за товар або не пізніше 5 (п`яти) днів після отримання товару.
Відповідно до п. 5.2 договору у разі доставки товару згідно з п. 3.3 цього договору, покупець оплачує витрати з доставки товару протягом 5 (п`яти) днів з моменту поставки товару.
Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2026 року, а в частині невиконаних зобов`язань сторін - до повного їх виконання (п. 11.1 договору).
30.01.2026 між сторонами спору укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до п. 2 якої позивач та відповідач домовились змінити п. 4 договору «Ціна і загальна вартість договору» та викласти його в наступній редакції:
« 4.1.Ціна за одиницю Товару з урахуванням ПДВ і з урахуванням навантажувальних робіт, без урахування доставки, яка сплачується окремо - згідно рахунків складає:
-Дрова обрізки хвойних порід 900,00грн за 1 скл.м;
-Дрова обрізки м`яких порід 900,00грн за 1 скл.м;
-Дрова обрізки твердих порід 1200,00грн за 1 скл.м;
-Дрова твердих порід 2304,00грн за 1 куб.м;
-Дрова м`яких порід 1902,00грн за 1 куб.м;
-Дрова хвойних порід 1950,00грн за 1 куб.м.
4.2. Ціна за доставку Товару до складу Покупця є договірною і визначається у акт приймання-передачі послуг, які є невід`ємною частиною цього Договору.
4.3. Ціна за Товар визначається у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною цього Договору.
4.4. Загальна вартість Договору складає суму всіх видаткових накладних, актах приймання-передачі послуг до цього Договору.».
Відповідно до п. 3 додаткової угоди №3 договору інші умови вищевказаного договору залишаються незмінними і сторони підтверджують за ними свої зобов`язання.
Згідно з матеріалами справи, на виконання умов договору у період з 05.01.2026 по 19.03.2026, позивач:
-здійснив поставку товару, а відповідач прийняв товар - дрова різних порід деревини та обрізки деревини вартістю 1429914,84 грн з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними доданими до позову;
-надав послуги з перевезення товару вартістю 495660,00 грн з ПДВ, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (послуг), що додані до позову.
Таким чином, позивач поставив відповідачу товар з послугами доставки на суму 1925574,84 грн з ПДВ.
Відповідно до виписки по рахунку позивача, станом на 24.03.2026 вартість товару та наданих послуг з перевезення відповідач сплатив частково в сумі 826208,40 грн 
Між позивачем та відповідачем підписано акт звіряння взаєморозрахунків за період з 01.01.2026 по 24.03.2026 за договором, в якому сторони погодили, що станом на 24.03.2026 заборгованість покупця перед постачальником становить 1099366,44 грн.
Отже, відповідач, в порушення умов договору, не виконав свій обов`язок щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару та наданих транспортних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1099366,44 грн. Зазначений борг позивач просить стягнути у поданому позові.
Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У частині 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У частині 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
У частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства
У статті 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:
1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;
2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
За статтею 689 ЦК України покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Матеріалами справи підтверджено фак невиконання відповідачем п. 5.1. та п. 5.2 договору в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару та наданих транспортних послуг.
Враховуючи зазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 1099366,44грн вартості поставленого товару та наданих транспортних послуг суд вважає законними, обґрунтованими, доведеними матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. 
Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За результатом розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову щодо стягнення з відповідача 1099366,44 грн заборгованості за договором, у зв`язку з чим суд задовольняє позов як законний та обґрунтований.
При ухваленні рішення у справі, суд, у тому числі, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача судовий збір в розмірі 16490,50 грн, що сплачений за платіжною інструкцією від 31.03.2026 №368.
У статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, позивачу за рахунок відповідача відшкодовується 16490,50 грн судового збору.
Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
вирішив:
1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Комунального підприємства Сумської обласної ради «Паливокомуненерго» (код за ЄДРПОУ 38522721; вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2, м. Суми, Сумська обл., 40009) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суми-Продресурс-2009» (код за ЄДРПОУ 36437535; вул. Заводська, буд. 1, м. Суми, Сумська обл., 40010) 1099366,44 (один мільйон дев`яносто дев`ять тисяч триста шістдесят шість гривень 44 коп.) заборгованості, а також 16490,50 грн (шістнадцять тисяч чотириста дев`яносто грн 50 коп.) судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256, ст. 257 ГПК України). 
Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повне рішення складено 11.06.2026.

Суддя	В.Л. Короленко