Справа № 201/2314/26
Провадження № 2/202/3409/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі судді Доценко С.І., за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 24.05.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 375296413. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.
На підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (також - фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (також - клієнт), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до п.4.1. Додаткової угоди від 31.12.2020 року, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Відповідно до Реєстру боржників № 297 від 13.08.2024 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 375296413 від 24.05.2024 року.
27.02.2025 року, на підставі Договору факторингу №27/0225-01, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025 року до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача, ОСОБА_1 , в сумі 41 458,50 грн, з яких:
-11 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-24 808,50 грн – сума заборгованості за відсотками;
-0,00 грн – заборгованість по комісії;
-5 550,00 грн – сума неустойки.
Таким чином, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 41 458,50 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 20.03.2026 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у встановлений судом строк не скористалася правом на подання відзиву на позов чи зустрічного позову , будь яких заяв/клопотань до суду від неї не надходило.
При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, 24.05.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 375296413. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.
На підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (також - фактор) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (також - клієнт), ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зобов`язалося відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до п.4.1. Додаткової угоди від 31.12.2020 року, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Розділом 3 п.п 3.1.3 цієї угоди Фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта .Сума фінансування вважається отриманою з моменту зарахування на рахунок клієнта. 
Відповідно до Реєстру боржників № 297 від 13.08.2024 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до реєстру боржників включено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 375296413 від 24.05.2024 року.Згідно реєстру права вимоги за цим договором відступлено право вимоги за заборгованістю за цим кредитним договором : за тілом кредиту 11 100,00 грн заборгованість за відсотками 11 155,50 грн, інші нарахування 5550 грн. Зазначена сума фінансування 5217,00 грн
27.02.2025 року, на підставі Договору факторингу №27/0225-01, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025 року до Договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача, ОСОБА_1 , в сумі 41 458,50 грн, з яких:
-11 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 
-24 808,50 грн – сума заборгованості за відсотками;
-0,00 грн – заборгованість по комісії;
-5 550,00 грн – сума неустойки.
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, за приписами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, або стосовно права вимоги, що виникне в майбутньому.
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Судом встановлено, що кредитний договір № 375296413 укладено 24.05.2024 року, а договір факторингу №28/1118-01 та додаткова угода № 26 до договору факторингу укладені, відповідно, 28.11.2018 та 31.12.2020, тобто до укладення кредитного договору № 375296413 від 24.05.2024 року, стягнення заборгованості за яким є предметом вказаного спору.
Таким чином, на момент укладення договорів факторингу на які посилається позивач, не існувало ні правовідносин за кредитним договором № 375296413 від 24.05.2024, ні права вимоги за ним.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про факторинг» предметом договору факторингу є право грошової вимоги. Договір факторингу визначає відносини сторін, що виникають у процесі відступлення прав грошових вимог за одним або кількома базовими договорами на підставі одного або кількох правочинів про відступлення права грошової вимоги. За договором факторингу фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти клієнту шляхом сплати ціни права грошової вимоги за плату (винагороду) (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до боржника. Право майбутньої грошової вимоги вважається переданим фактору з моменту виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією або іншими умовами, визначеними в договорі факторингу або в правочині про відступлення права грошової вимоги в межах рамкового договору факторингу, воно вважається переданим з моменту настання цієї події або виконання таких умов. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги (внесення змін до договору факторингу (до правочину про відступлення права грошової вимоги) або укладення додаткового договору факторингу (додаткового правочину про відступлення права грошової вимоги) не вимагається.
Дослідивши надані позивачем докази та проаналізувавши законодавство , яке регулює зазначені правовідносини, суд при йшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Позивач підтвердив на підставі наданих договорів факторингу та додаткових угод до них, що має право вимоги за зазначеним кредитним договором.
Разом з тим, за базовим договором на момент передачі права вимоги першому фактору відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 375296413 від 24.05.2024 року, згідно реєстру у вигляді заборгованості , яка складалась із заборгованості за тілом кредиту 11 100,00 грн заборгованості за відсотками 11 155,50 грн, інші нарахування 5550 грн., а всього 27 805,50 грн., а позивач пред`являє вимоги про стягнення з відповідача за цим договором в сумі 41 458,50 грн, з яких: 11 100,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 808,50 грн – сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн – заборгованість по комісії; 5 550,00 грн – сума неустойки.
При цьому, відповідно до ст.21 Закону « Про факторинг» відступлення права грошової вимоги не змінює умови базового договору, у тому числі права та обов`язки боржника, розмір, строк (термін), порядок та умови виконання грошової вимоги, крім визначених пунктом 10 частини першої статті 20 цього Закону.
Таким чином, розмір грошової вимоги був визначений в первісній додатковій угоді до договору факторінгу та становить заборгованість за тілом кредиту 11 100,00 грн ,заборгованість за відсотками 11 155,50 грн, інші нарахування 5550 грн., а всього 27 805,50 грн.
Що стосується інших нарахувань в сумі 5500 грн позивач зазначає, що це сума неустойки.
На думку суду неустойка в сумі 5500 грн не може бути стягнута тому що кредитні правовідносини виникли в 2024 році , в період воєнного стану, а відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Таким чином, на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 22305, 50 грн. В іншій частині позову відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд, частково задовольняючи позов - 53,8% від заявлених позовних вимог, розподіляє судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1432,37 грн.
Керуючись ст. ст.12,13,77,78,81,141,263-265, 268, 274,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»( ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором №375296413 від 24 травня 2024 року в сумі 22305, 50 грн (двадцять дві тисячі триста п`ять грн, 50 коп) та судовий збір в сумі 1432,37 грн ( одну тисячу чотириста тридцять дві гривні, 37 коп), а всього 23 737,87 грн (двадцять три тисячі сімсот тридцять сім гривень, вісімдесят сім коп).
Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпра (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 16.06.2026 року.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя        С.  І.  Доценко