Справа №212/7324/26 
1-кп/212/1189/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора Криворізької північної окружної прокуратури – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 12026041730000251 від 18 березня 2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, інвалідності не маючого, не зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого в останній раз: 
- 21.07.2022 року Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.369, ч.1, 4 ст.70 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений 29.01.2024 року по відбуттю строку покарання, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на профілактичному обліку у секторі превенції ВП № З КРУП ГУНП в Дніпропетровській області як “кривдник”, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України “Про запобігання та протидію домашньому насильству”, умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, на протязі тривалого часу, систематично вчиняв домашнє насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
В результаті протиправних дій, обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 31 серпня 2025 року о 13:30 годині за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 умисно вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , яке виразилося в висловлювані образ, нецензурним висловлюванням та вимаганням коштів у ОСОБА_6 тим самим скоїв психологічне та економічне насильство в сім`ї.
24 вересня 2025 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Також, обвинувачений ОСОБА_4 16 грудня 2025 року о 07:00 годині за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у вимаганні у матері ОСОБА_6 , образах грубою нецензурною лайкою, погрозою фізичною розправою тим самим скоїв психологічне насильство в сім`ї.
11 лютого 2026 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
В тому числі, ОСОБА_4 27 грудня 2025 року о 08:00 годині, за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали в стусанах, ображав її нецензурною лайкою свою матір ОСОБА_6 , ображав, чим завдав їй психологічних страждань.
02 березня 2026 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2, ч.2 ст.173-8 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім того, ОСОБА_4 31 грудня 2025 року о 03:40 годині, за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство, яке полягало у стуканнях у двері, погрозах, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 психологічних страждань.
21 січня 2026 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за вказаним фактом ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і, продовжуючи свою протиправну поведінку, знову вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Так, ОСОБА_4 , не припиняючи свої умисні протиправні дії направлені на вчинення домашнього насильства 26 лютого 2026 року, перебуваючи за місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, знову вчинив конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , під час якого, застосовуючи психологічне насильство, словесно ображав її нецензурними словами, бив речі в квартирі, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своїй матері ОСОБА_6 систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої. Відповідно до висновку судової психологічної експертизи № 22/03/26 від 25.03.2026 року у ОСОБА_6 існують підстави для констатації надлишкових перешкод та наявні зміни у емоційному стані, індивідуально-психологічних особливостях, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій сина - ОСОБА_4 , які зумовили утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам підекспертної в особистому благополуччі, в продуктивній життєдіяльності.
З урахуванням індивідуально-психологічних особливостей особливості ОСОБА_6 , що досліджується у кримінальному провадженні, є для неї психотравмуючими (стресогенними), що безпосередньо викликає психологічний дискомфорт, зумовивши тривалі та інтенсивні психологічні страждання, які існують на дату проведення психологічної експертизи. Внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_6 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах досліджуваної ситуації.
15 травня 2026 року між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Відповідно до умов угоди, обвинувачений зобов`язався беззастережно визнати висунуте обвинувачення в повному обсязі. Сторони угоди погодились на призначення покарання обвинуваченому за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним строком, який встановлюється судом, з покладенням обов’ язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Потерпілою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим у кримінальному провадженні в порядку ч.4 ст.469 КПК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просили угоду про визнання винуватості затвердити, при цьому обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ст.126-1 КК України за пред`явленим обвинуваченням в повному обсязі, згоден на призначення узгодженого виду та розміру покарання.
Вислухавши в підготовчому судовому засіданні сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Суд також переконався, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинувачуваним виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, з урахуванням особи винного, який перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2018 року з діагнозом: вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, неодружений, раніше судимий, перебуває на обліку з 30 серпня 2025 року у Відділенні поліції № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області як “кривдник”.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
За таких обставин суд вважає доведеним провину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за ознаками: домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.
Таким чином, угоду про визнання винуватості слід затвердити, визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання. 
Враховуючи встановлені судом обставини в сукупності, суд також вважає за доцільне в інтересах потерпілої застосовувати до обвинуваченого обмежувальні заходи, передбачені ч.1 ст.91-1 КК України.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлений. Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 475 КПК України, суд, –
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 травня 2026 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності зі ст.76 КК України, покласти на  ОСОБА_4  такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч.1 ст.91-1 КК України, застосувати строком на два місяці до  ОСОБА_4  наступні обмежувальні заходи:
-заборонити  ОСОБА_4  наближатися на відстань більше 500 метрів до місця постійного чи тимчасового проживання потерпілої  ОСОБА_6 , або місця де вона може тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з лікуванням чи з інших причин;
-заборонити  ОСОБА_4  листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 , а також інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_4 – залишити без змін до набрання вироком законної сили. 
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1