Провадження № 2/641/2702/2026 Справа № 646/1986/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Кожихової Г.В.
за участю секретаря судових засідань - Собченко В.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.
25.02.2026 представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» - Мовчан В.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до  ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за кредитним договором № 535917-КС-002 від 14.06.2025 в розмірі 25 470,00 грн., яка складається з; 9 000,00 грн. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 10 170,00 грн. - суми прострочених платежів по процентах, 4 500,00 грн. - суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ, 1 800,00 грн. - суми прострочених платежів за комісією, суму сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн..
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 14.06.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 535917-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 14.06.2025 направлено ОСОБА_2 пропозицію (оферту) укласти Договір № 535917-КС-002 про надання кредиту. 14.06.2025 ОСОБА_2 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 535917-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_2 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3706 на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. У зв`язку з цим, стверджує, що 14.06.2026 між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_2 було укладено договір № 535917-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 
Посилається на те, що відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Вказує на те, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. Водночас боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 535917-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, у боржника утворилась заборгованість за договором № 535917-КС-002 про надання кредиту в розмірі 25 470,00 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 10 170,00 грн.; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 500,00 грн.; суми прострочених платежів за комісією - 1 800,00 грн.. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2 662,40 грн.

Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 26.02.2026 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова.
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 10.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у АТ "Універсал Банк" (адреса; 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ЄДРПОУ 21133352), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю, а саме: - письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), - письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 14.06.2025 (дата видачі кредиту) по 30.06.2025.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.
Відповідно до протокольної ухвали суду від 30.06.2026, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
14.06.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_2 укладено Договір № 535917-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 17-26).
ТОВ «БІЗПОЗИКА» 14.06.2025 направлено ОСОБА_2 пропозицію (оферту) укласти договір № 535917-КС-002 про надання кредиту (а.с. 29-39).
14.06.2025 ОСОБА_2 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 535917-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Для цього ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_2 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3706, на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті (а.с. 40-50).
Як вбачається з візуальної форми послідовності дій клієнта, наданої позивачем, процедура укладення договору здійснювалася в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» на офіційному вебсайті товариства. Зокрема, 14.06.2025 о 17:57:36 клієнт, використовуючи номер мобільного телефону та особисті дані, здійснив вхід до особистого кабінету в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Після цього товариством було здійснено перевірку первинного статусу клієнта. Надалі клієнтом було передано необхідну інформацію для формування кредитної пропозиції та обрання умов кредитування. Після обробки наданих даних товариством було надано клієнту паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. О 18:02:16 товариством на номер мобільного телефону клієнта було направлено SMS-повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-0007 для підписання паспорта споживчого кредиту та інформаційного повідомлення щодо надання згоди на передачу й обробку персональних даних. Відповідно до наданої послідовності дій, о 18:03:09 клієнт ознайомився з указаними документами та підписав їх зазначеним одноразовим ідентифікатором. Також о 18:02:18 товариством було сформовано та розміщено в інформаційно-телекомунікаційній системі індивідуальну оферту, яка містила істотні умови майбутнього кредитного договору. О 18:02:17 клієнт ознайомився з офертою та прийняв її умови. Для підписання договору о 18:03:10 на номер телефону клієнта було надіслано одноразовий ідентифікатор UA-3706. Згідно з наданими документами, 14.06.2025 о 18:04:06 клієнт акцептував умови оферти шляхом направлення товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-3706, який використовувався як електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог законодавства про електронну комерцію. У подальшому, 14.06.2025 о 18:04:02 договір було підписано зі сторони товариства кваліфікованим електронним підписом уповноваженої особи. Після укладення договору товариством сформовано повідомлення про успішне підписання електронного правочину, а також 14.06.2025 о 18:04:12 направлено на електронну адресу клієнта примірник договору, додатки до нього та правила кредитування. Крім того, підписані документи були розміщені в особистому кабінеті клієнта для цілодобового доступу.
Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту № 535917-КС-002 від 14.06.2025 ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику ( ОСОБА_2 ) грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом.
Пунктом 2.5 Договору передбачено комісію за видачу кредиту в сумі 1 800,00 грн.. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.
Умовами договору визначено строк кредитування тривалістю 16 тижні (113 днів), кінцевою датою повернення кредиту встановлено 04.10.2025.
Згідно з паспортом споживчого кредиту та умовами договору, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача становить 18 322,77 грн., орієнтовна загальна сума витрат за кредитом 9 322,77 грн., а орієнтовна реальна річна процентна ставка визначена у розмірі 9727,41 відсотків річних. Також договором передбачено фіксовану процентну ставку за користування кредитними коштами, порядок її нарахування та обов`язок позичальника здійснювати повернення кредиту і сплату процентів відповідно до погодженого графіка платежів.
Умовами договору також передбачено, що позичальник підтвердив ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, правилами кредитування, усіма істотними умовами договору та погодився з ними шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно інформації, наданої з ТОВ «ПрофітГід», на ім`я ТОВ «Бізнес Позика» на карту НОМЕР_4 14.06.2025 о 18:04 було нараховано/переказано 9 000,00 грн., призначення переказу - перерахунок коштів ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) згідно до кредитного договору № 535917-КС-002 від 14.06.2025 без ПДВ. 
Вказане також підтверджується відповіддю АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на виконання вимог ухвали суду (а.с. 90-94). 
Станом на 16.02.2026 згідно наданого розрахунку утворилась заборгованість за Договором № 535917-КС-002 від 14.06.2025 про надання кредиту, в розмірі 25 470,00 грн., що складається із: 9 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 10 170,00 грн. - заборгованість по відсотках, 1 800,00 грн. - заборгованість по комісії, 4 500,00 грн. - заборгованість по штрафам. Даних про повне повернення кредиту матеріали справи не містять. 

Застосовані норми права та висновки суду
За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище наведеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-телекомунікаційну систему позичальника можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.
Згідно з матеріалами справи 14.06.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 535917-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3706.
Відповідно до даного кредитного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн., зі сплатою процентів. Надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківську карту позичальника. Строк кредиту: 16 тижні. Процента ставка: в день 1%. Строк дії Договору до 04.10.2025.
Згідно інформації, наданої з ТОВ «ПрофітГід», на ім`я ТОВ «Бізнес Позика» на карту НОМЕР_4 14.06.2025 о 18:04 було нараховано/переказано 9 000,00 грн., призначення переказу - перерахунок коштів ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_3 ) згідно до кредитного договору № 535917-КС-002 від 14.06.2025 без ПДВ. Вказане також підтверджується відповіддю АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на виконання вимог ухвали суду (а.с. 90-94). 
До позовної заяви додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Тимощук Р.О..
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Суд уважає, що з наданих позивачем в розпорядження суду та досліджених доказів достаменно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» та пройшов реєстрацію на веб-сторінці товариства. Під час здійснення реєстрації відповідач створив особистий кабінет та надав всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації та), чим фактично надав згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредиту відповідач обрав суму кредиту, строк кредитування, самостійно внесла номер банківської/платіжної карти та підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику.
Після прийняття позичальником умов кредитного договору 14.06.2025 ТОВ «Бізнес Позика» уклало з ОСОБА_2 кредитний договір, який підписано останньою відповідно до вимог ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер .
Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 червня 2021 у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20.
Оскільки ОСОБА_2 вважається ознайомленим з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 11 Законом України «Про електронну комерцію», тобто до моменту підписання кредитного договору, суд доходить висновку, що відповідач повністю ознайомлений з його порядком укладення та підписання, про що свідчать виконані останнім фактичні дії в ІТС, а також використання ним електронного підпису одноразового ідентифікатору.
Щодо стягнення суми заборгованості за користування кредитом, суд зазначає таке.
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом.
Умовами договору визначено строк кредитування тривалістю 16 тижні (113 днів), кінцевою датою повернення кредиту встановлено 04.10.2025.
Пунктами 4.1-4.2 Договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення Договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. Договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на реквізити електронного платіжного засобу, який зазначений розділі 12 Договору. Позичальнику здійснюється нарахування Процентів за Зниженою процентною ставкою, вказаною у п. 10.2. Договору, починаючи з першого для користування Кредитом.
Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується відповідною випискою з банку, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув в повному розмірі належні до сплати грошові суми, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.
ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом та комісії, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Матеріалами справи підтверджується, що у підписаному позичальником договорі визначені тип та розмір процентних ставок плати за користування кредитом: фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 1 %, якщо буде допущена прострочка сплати заборгованості.
Сума заборгованості по відсотках нараховувалась в межах строку дії договору з 14.06.2025 по 04.10.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком та фактичними обставинами справи.
Оскільки відповідачем не було виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості позивача, суд уважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 10 170,00 грн.
Щодо нарахування комісії, суд зазначає таке.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема, за надання кредиту.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача, як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Пунктом 2.5 Договору передбачено комісію за видачу кредиту в сумі 1 800,00 грн.. Комісія нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 800,00 грн., суд уважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. 
Щодо стягнення заборгованості за нарахованими штрафами, суд зазначає таке.
Суд установив, що позивач заявив до стягнення з відповідача, крім тіла кредиту та процентів, також нараховані проценти річних за статтею 625 Цк України у розмірі 4 500,00 грн..
Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі № 477/874/19 (пункт 69).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Однак, згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд враховує, що положеннями цивільного законодавства (ЦК України основний акт цивільного законодавства) передбачено звільнення боржника від сплати неустойки, а у разі її нарахування підлягає списанню. Указана норма є імперативною і підлягає безпосередньому застосуванню.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває дотепер.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2025 у справі № 758/5318/23 зробив висновок, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки проценти річних за статтею 625 ЦК України за кредитним договором нараховані у період дії воєнного стану, то відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" і суд вважає за можливе безпосередньо застосувати пункт 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, оскільки саме вказаним положенням урегульовані спірні правовідносини.
Положення Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання щодо звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені), а також відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у період воєнного стану, а норми ЦК України застосовуються безпосередньо до спірних правовідносин.
Отже, суд відхиляє посилання позивача на правомірність нарахування та заявлення до стягнення нарахованих процентів в частині відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а тому позовні вимоги в частині стягнення нарахованих процентів у розмірі 4 500,00 грн. не підлягають задоволенню.

Висновки суду за результатами розгляду справи
За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 20 970,00 грн., з яких; 9 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 10 170,00 грн. - заборгованість по відсотках, 1 800,00 грн. - заборгованість по комісії, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (82,33%) та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 191,95 грн (2 662,40 х 82,33 %). Належних доказів понесення витрат на правову допомогу учасниками справи не надано.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263 - 265, 353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за договором про надання кредиту № 535917-КС-002 від 14.06.2025 у розмірі 20 970 (двадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ 41084239) судовий збір у розмірі 2 191 (дві тисячі сто дев`яносто одна) грн 95 (дев`яносто пять) коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.
Повний текст судового рішення складено та підписано 30.06.2026.

Учасники справи;
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» код згідно ЄДРПОУ 41084239, адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В.Кожихова