Справа № 441/2542/25 1-кп/441/86/2026	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 
та обвинуваченого - ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області матеріали кримінального провадження про обвинувачення 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хоросниця Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, працюючого старшим оглядачем-ремонтником вагонів пункту технічного обслуговування вагонів Львів станції Львів відокремленого підрозділу «Вагонне депо Клепарів» ДГТО «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця», раніше несудимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 03.10.2025 року близько 20.30 год., керуючи атвомобілем марки «Dacia Lodgy», р.н. НОМЕР_1 , автодорогою М11 сполученням «Львів-Шегині» в напрямку до м. Львова, на 14 км + 650 м цієї автодороги в с. Бартатів Львівського району Львівської області грубо порушив вимоги п. 2.3 «б», 2.3 «д» Р.2, п. 12.4, 12.9 «б» Р.12, п. 18.1 Р.18 чинних Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року з подальшими змінами та доповненнями, що виразилося в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись з перевищенням швидкості 76…86 км/год. в межах населеного пункту, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості руху та не зупинив керований ним транспортний засіб, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка в цей час переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході зліва направо відносно напрямку руху його автомобіля, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу на пішохода. В результаті порушення ОСОБА_5 правил дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді крововиливів під м`якими мозковими оболонками півкуль головного мозку та мозочка, забою головного мозку, крововиливів у м`яких тканинах скроневої ділянки голови справа, синця на правій вушній раковині, двох ран і численних саден на обличчі, розтягнення зв`язкового апарату на рівні першого та другого шийних хребців, розриву зв`язкового апарату на рівні сьомого та восьмого грудних хребців з переломом сьомого хребця і ушкодженням спинного мозку на цьому рівні, множинних переломів 1-9 ребер справа і 1-10 ребер зліва з розривами пристінкової плеври, крововиливів в грудних порожнинах (1400 мл крові), крововиливів у клітковину середостіння, розриву груднинно-ключичного суглоба зліва, перелому тіла груднини, синця і крововиливів у м`яких тканинах в ділянці правої бокової поверхні грудей і живота, садна на передній стінці живота: розриву капсули печінки і селезінки, перелому тазу справа і ділянці клубово-крижового сполучення: синців, саден, крововиливів у м`яких тканинах з відшаруванням шкіри у правій клубово-стегновій ділянці, поверхневих розривів шкіри у пахвинних ділянках, перелому зовнішньої і серединної кісточок правого гомілково-стопового суглоба, крововиливів у м`яких тканинах в ділянці бокової поверхні правого стегна і коліна, синця і крововиливів у м`яких тканинах бокової поверхні правої гомілки, крововиливів у м`яких тканинах серединної поверхні лівої гомілки, синців в ділянці правого передпліччя і кисті, саден на лівій кисті, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_6 на місці події. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та пояснив, що 03.10.2025 року вечером, в темну пору доби, їхав автодорогою «Львів-Шегині». В с. Бартатів проявив неуважність, не одразу зорієнтувався в обстановці, несвоєчасно побачив, як пішохід вийшла на пішохідний перехід і здійснив наїзд на неї. Він одразу ж вийшов з автомобіля, викликав швидку, пробував реанімувати потерпілу як йому роз`яснювала диспетчер швидкої, однак потерпіла не прийшла до свідомості. Пішохідний перехід освітлювався, але потерпіла дуже раптово почала переходити перехід зліва направо відносно напрямку руху його автомобіля, він не встиг зреагувати вчасно. Вважає, що причиною ДТП була його неуважність. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки таке необхідне йому для роботи, оскільки він їздить по станціях і інколи працює в дві зміни. 
В судовому засіданні досліджено письмові розписки потерпілого ОСОБА_7 про те, що він підтверджує відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди та частково моральної шкоди, майнових претензій до ОСОБА_5 у нього немає.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, останній та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає винуватість обвинуваченого доведеною повністю. На думку суду дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 .
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяні ним збитки, що є обставинами, які пом`якшують його покарання. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. 
Враховується також, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, позитивно характеризується за місцем свого проживання та роботи, згідно досудової доповіді виправлення ОСОБА_5 з урахуванням його особи та поведінки на досудовому слідстві можливе без ізоляції від суспільства, трудовий колектив Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» клопоче перед судом про незастосування до ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він проживає за межами м. Львова і для забезпечення безперебійної роботи пункту технічного обслуговування вагонів та враховуючи брак працівників йому необхідно використання транспортного засобу для вчасного прибуття з дому до робочого місця та у зворотному напрямку. 
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, але без відбуття такого, надавши йому іспитовий строк, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів. 
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що потерпіла раптово вийшла на нерегульований пішохідний перехід в темну пору доби, те, що характер роботи ОСОБА_5 потребує наявності права на керування транспортними засобами, крім того він працює не за місцем проживання і користується транспортним засобом для доїзду до місця роботи, має на утриманні неповнолітніх дітей, потерпілий не має до нього жодних претензій, оскільки обвинувачений відшкодував добровільно усю спричинену матеріальну шкоду, відсутні обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд враховує, що згідно вимог ст.50 КК України при призначенні покарання суд має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Тому суд вважає, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами до обвинуваченого ОСОБА_5 не є доцільним та жодним чином не посприяє його виправленню. 
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі слід покласти на обвинуваченого. 
Строк застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчився, клопотань про його продовження в суд не надходило. Заходи забезпечення кримінального провадження слід скасувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Процесуальні витрати за проведені у справі експертизи в сумі 20056 (двадцять тисяч п`ятдесят шість) грн. 50 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави. 
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.10.2025 на транспортний засіб марки «Dacia Lodgy», р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем, скасувати після набрання даним вироком законної сили.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 09.10.2025 року на уламки пластику, які поміщено в спецпакет № NPU 2070849, та лівий черевик потерпілої, який поміщений в спецпакет № NPU 2070850, скасувати після набрання даним вироком законної сили.
Речові докази – автомобіль марки «Dacia Lodgy», р.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 та який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим ОСОБА_5 , уламки пластику, які поміщено в спецпакет № NPU 2070849 та лівий черевик потерпілої, який поміщений в спецпакет № NPU 2070850, що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів СУ ГУНП у Львівській області, - знищити. 
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. 

Головуючий ОСОБА_1