ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/3301/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Орищин Г.В.
суддів Галушко Н.А.
Желіка М.Б.,
секретар судового засідання Хом`як Х.А.
розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення»
на рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2026 (повне рішення складено 11.03.2026, суддя У.І. Ділай)
у справі № 914/3301/25
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення», м.Київ
до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м.Львів
про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 21.08.2025 № 63/172-р/к по справі № 63/9-01-119-2024

За участю представників:
від позивача –  не з`явився
від відповідача – Мудрик І.В.

Господарський суд Львівської області в рішенні від 03.03.2026 у справі № 914/3301/25 ухвалив: - відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 21.08.2025 № 63/172-р/к по справі № 63/9-01-119-2024.
Не погодившись із ухваленим рішенням місцевого господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить: - скасувати повністю рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2026 у справі № 914/3301/25; - задоволити в повному обсязі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 21.08.2025 № 63/172-р/к у справі № 63/9-01-119-2024.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2026, склад колегії з розгляду справи № 914/3301/25 визначено: головуюча суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А., Желік М.Б. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення», поданою на рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2026 у цій справі.
23.04.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 914/3301/25. 
Ухвалюючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд виходив із того, що антиконкурентні узгоджені дії, зокрема ті, що стосуються спотворення результатів торгів, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції та тягнуть відповідальність незалежно від настання фактичних негативних наслідків, за умови доведення факту узгодження конкурентної поведінки суб`єктів господарювання; суд врахував межі судового контролю за дискреційними повноваженнями Антимонопольного комітету України, який полягає у перевірці законності та обґрунтованості його рішень без підміни компетенції адміністративного органу. Встановивши на підставі сукупності доказів (зокрема, щодо подібності тендерних документів, спільних технічних ознак подання пропозицій, використання спільних ІР-адрес, пов`язаності осіб і господарської діяльності учасників торгів) факт узгодження поведінки учасників торгів, що призвело до спотворення результатів закупівлі та усунення конкуренції, суд дійшов висновку про доведеність вчинення антиконкурентних узгоджених дій, відсутність підстав для скасування рішення Антимонопольного комітету України та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог.
Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема зазначив, що:
- суд першої інстанції не дослідив належним чином доводи позивача про те, що виявлені АМКУ ознаки (подібність документів, технічних файлів, шаблонів, назв, форм тощо) мають об`єктивне та нейтральне походження. Зокрема, вони зумовлені уніфікованими вимогами тендерної документації, стандартними формами довідок і типовою ринковою практикою. Суд не спростував ці пояснення по суті та не встановив, чому вони не можуть бути добросовісним альтернативним поясненням. Висновки суду ґрунтуються на припущеннях, а не на належних і допустимих доказах;
- обставина відміни процедури закупівлі UA-2023-11-02-011406-а та відсутність визначеного переможця не була належним чином врахована при оцінці складу правопорушення. Відсутність завершеного результату торгів виключає можливість доведення реального спотворення конкуренції або настання негативних наслідків. Застосовані у рішенні загальні правові позиції не були співвіднесені з фактичними обставинами спору, що свідчить про формальний підхід до оцінки доказів та неповне встановлення обставин справи;
- технічні характеристики файлів, зокрема формат PDF, метадані, тип обладнання та програмного забезпечення, є типовими та поширеними у господарській діяльності. Такі ознаки не підтверджують спільного походження документів або координації дій між учасниками. Матеріали справи не містять доказів наявності умислу, домовленості або обміну інформацією між учасниками торгів. Сукупність опосередкованих обставин, які не мають самостійної доказової сили, без підтвердження причинно-наслідкового зв`язку не може свідчити про узгоджену поведінку. Відсутність доведення всіх елементів складу правопорушення свідчить про передчасність висновку про порушення антиконкурентного законодавства. 
Скориставшись своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він покликається, зокрема, на таке:
- рішення адміністративної колегії АМК України № 172 ухвалене в межах повноважень та ґрунтується на сукупності встановлених обставин, які у взаємозв`язку свідчать про узгоджені дії учасників торгів. Змагальність у процедурах закупівель передбачає самостійність та незалежність формування тендерних пропозицій, а будь-яка координація поведінки між учасниками виключає реальну конкуренцію. Виявлені обставини (ідентичні помилки, спільні ІР-адреси, схожість файлів, господарські зв`язки) обґрунтовано розцінені як взаємопов`язані елементи єдиної узгодженої поведінки, що відповідає положенням Закону України «Про захист економічної конкуренції»;
- встановлені АМК обставини мають доказове значення у їх сукупності та підтверджують наявність спільного доступу до інформаційних ресурсів, обміну даними та погодження поведінки під час участі в торгах. Використання спільних ІР-адрес, одночасне входження до електронних систем, схожість метаданих файлів та оформлення документів об`єктивно не можуть бути випадковими за умов конкуренції;
- доводи апелянта не спростовують встановлених у рішенні № 172 фактичних обставин. Посилання на випадковість збігів, технічні особливості оформлення документів або звичайну господарську діяльність не виключає можливості узгодження поведінки учасників. Натомість, наявність господарських відносин, спільних ресурсів та зв`язків між учасниками створює об`єктивні умови для обміну інформацією, що у сфері публічних закупівель має істотне значення для цілей захисту економічної конкуренції;
- рішення АМК прийняте в межах виключної компетенції органу відповідно до чинного законодавства, а оцінка доказів здійснена з дотриманням вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ГПК України. Закон не встановлює вичерпного переліку доказів антиконкурентних узгоджених дій, допускаючи доведення їх сукупністю непрямих обставин. Посилання апелянта на необхідність прямих доказів або на окремі фрагменти практики не змінює правової кваліфікації встановлених фактів і не свідчить про незаконність чи необґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.
В судове засідання з`явився представник відповідача, який підтримав заперечення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. 
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, судова колегія встановила наступне: 
У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» (позивач) взяло участь у процедурі публічної закупівлі № UA-2023-11-02-011406-а, оголошеній ВП «Рівненська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», щодо закупівлі товару за кодом ДК 021:2015: 14810000-2 «Абразивні вироби» з очікуваною вартістю 3 347 523,37 грн та подало тендерну пропозицію.
У грудні 2023 року зазначену процедуру закупівлі № UA-2023-11-02-011406-а було відмінено, у зв`язку з чим, переможця закупівлі не визначено.
21.08.2025 адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 63/172-р/к у справі № 63/9-01-119-2024 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу».
Зазначеним рішенням визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТУЛ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» вчинили порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», під час участі у процедурі публічної закупівлі № UA-2023-11-02-011406-а. 
За вказане порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.
25.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» отримало рішення № 63/172-р/к у справі № 63/9-01-119-2024 поштовим відправленням.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.08.2025 № 63/172-р/к у справі № 63/9-01-119-2024 в частині, що стосується позивача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» вважає безпідставними та такими, що не підтверджуються належними доказами, висновки Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про вчинення антиконкурентних узгоджених дій під час участі у процедурі закупівлі, посилаючись на відсутність відносин контролю чи підпорядкування з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕРТУЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЙ ІНСТРУМЕНТ» та на те, що подібність окремих документів тендерних пропозицій зумовлена стандартизованими вимогами тендерної документації, а використання однакових ІР-адрес саме по собі не свідчить про спільне використання технічної інфраструктури чи обмін інформацією між учасниками. Також позивач заперечував висновки щодо перебування однієї особи у трудових відносинах із зазначеними суб`єктами господарювання, вказуючи на відсутність доказів її участі у підготовці чи поданні тендерних пропозицій, не погоджувався з висновками про спільні технічні характеристики файлів та зазначав, що схожість технічних параметрів електронних документів і часу їх подання не підтверджує узгодженості дій учасників закупівлі, а наявність господарських відносин між суб`єктами господарювання сама по собі не є доказом антиконкурентних узгоджених дій та координації поведінки під час участі у процедурі закупівлі.Початок форми
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків:
Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про засади внутрішньої і зовнішньої політики», розвиток конкуренції є однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері, оскільки вона підвищує ефективність економіки. 
Частиною 3 ст.42 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності, не допускає зловживань монопольним становищем, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції.
Держава підтримує конкуренцію як змагання між суб`єктами господарювання, що дозволяє здобувати економічні переваги завдяки власним досягненням. Внаслідок цього споживачі та суб`єкти господарювання отримують можливість вибору товарів і послуг, а окремі учасники ринку не можуть самостійно визначати умови їх реалізації (ст.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).
За приписами ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно з ч.1 ст.7 вказаного Закону, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 5 зазначеного Закону, узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення або обмеження конкуренції.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 6 цього Закону передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів чи тендерів.
Пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що антиконкурентні узгоджені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.
Верховним Судом неодноразово розглядалися справи, пов`язані з оскарженням рішень органів АМК України, якими юридичні особи притягуються до відповідальності за п.4 ч.2 ст.6 та п.1 ст.50 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». Судова практика сформувала низку правових підходів, що застосовуються при розгляді аналогічних спорів. Так, Верховний Суд зазначає, що обґрунтованість рішення органу АМКУ має оцінюватися аналогічно до того, як суди оцінюють обґрунтованість власних рішень (постанови від 10.09.2020 у справі № 910/23375/17 та від 01.10.2020 у справі № 908/540/19). 
Кожна справа щодо рішень АМКУ є індивідуальною і характеризується власною специфікою, тому доведення факту антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин і доказів, викладених у мотивувальній частині рішення, а не на окремих випадках чи поодиноких доказах. Господарським судам першої та апеляційної інстанцій у справах про визнання недійсними рішень АМКУ щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, у випадках, пов`язаних зі спотворенням результатів торгів та накладенням штрафу, належить оцінювати обставини справи та докази за власним внутрішнім переконанням відповідно до частини другої статті 86 ГПК України, враховуючи вірогідність доказів та їх взаємозв`язок у сукупності (постанова ВС від 15.08.2023 у справі № 910/5111/21).
При цьому, для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених не є обов`язковим встановлення негативних наслідків у вигляді завдання збитків або порушення прав інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, достатнім є доведення факту узгодження конкурентної поведінки, яка потенційно може впливати на конкуренцію (постанова ВС від 15.08.2023 у справі № 910/5111/21). 
Колегія суддів враховує, що сутність конкурентної процедури закупівлі полягає у самостійному та незалежному формуванні кожним учасником своєї тендерної пропозиції в умовах невизначеності щодо змісту пропозицій інших учасників. Саме така невизначеність забезпечує реальну конкуренцію та спонукає учасників пропонувати найбільш вигідні умови.
Натомість, будь-яке погодження поведінки між учасниками процедури закупівлі нівелює конкурентний характер торгів, замінюючи конкуренцію координацією дій.
З огляду на це безпідставними є доводи апелянта про те, що відміна процедури закупівлі UA-2023-11-02-011406-а та відсутність визначеного переможця виключають склад правопорушення.
Сам по собі факт того, що закупівлю було відмінено, не спростовує встановлених відповідачем обставин погодження поведінки учасників під час підготовки та подання тендерних пропозицій.
Порушення, передбачене п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», є завершеним з моменту вчинення узгоджених дій, спрямованих на спотворення конкурентного середовища під час торгів, а тому недосягнення суб`єктами господарювання бажаного результату з причин, які від них не залежали, не свідчить про відсутність складу відповідного порушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності прямих доказів домовленостей між учасниками торгів, колегія суддів виходить з того, що Закон України «Про захист економічної конкуренції» не містить вимоги щодо обов`язкової наявності прямих доказів погодження поведінки суб`єктів господарювання.
Навпаки, відповідно до ст.41 зазначеного Закону доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що антиконкурентні узгоджені дії можуть встановлюватися на підставі сукупності непрямих доказів, які у своїй взаємодії виключають випадковий характер встановлених збігів та свідчать про відсутність самостійності поведінки учасників торгів.
Такий підхід викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 910/2576/20, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19 та від 23.03.2021 у справі № 910/4542/20.
При цьому сукупність непрямих доказів у справах про антиконкурентні узгоджені дії підлягає оцінці не шляхом додавання кожної окремої ознаки, а шляхом встановлення їх взаємного зв`язку та здатності в сукупності виключати розумне альтернативне пояснення поведінки учасників торгів, яке відповідало б умовам добросовісної конкуренції.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ґрунтується не на окремому доказі чи окремій обставині, а на сукупності взаємопов`язаних фактів, а саме: однакових невідповідностях у документах учасників, використанні спільних ІР-адрес, спільних властивостях електронних файлів, перебуванні однієї фізичної особи у трудових відносинах із суб`єктами господарювання до, під час та після проведення торгів, існуванні господарських зв`язків між ними, подібності назв та реквізитів документів, а також візуальній схожості сканованих матеріалів.
Проте, саме по собі альтернативне пояснення окремих встановлених обставин не спростовує висновків відповідача, які ґрунтуються на комплексній оцінці всієї сукупності зібраних доказів. Посилання апелянта на типові вимоги тендерної документації, як причину подібності документів, а також на поширеність певних технічних характеристик файлів та програмного забезпечення не спростовують встановлених відповідачем обставин у їх сукупності та не свідчать про недоведеність покладених в основу оскаржуваного рішення висновків. 
Оцінюючи наведені обставини окремо та у взаємозв`язку, колегія суддів зазначає, що використання спільних IP-адрес свідчить про можливість координації дій під час доступу до електронних сервісів та подання тендерних пропозицій; ідентичні або суттєво подібні помилки у документах учасників не можуть бути пояснені виключно вимогами тендерної документації, оскільки виходять за межі її уніфікованих форм; схожість метаданих електронних файлів є технічною ознакою спільного походження або спільного використання програмного забезпечення/обладнання; наявність господарських зв`язків між учасниками створює об`єктивну можливість обміну інформацією та узгодження поведінки, а сукупність зазначених обставин виключає випадковий характер їх збігу та свідчить про відсутність незалежності поведінки учасників торгів.
Матеріали справи не містять доказів неповного з`ясування відповідачем обставин справи, недоведеності встановлених фактів або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права. Так само апелянтом не наведено належних та достатніх доводів щодо невідповідності висновків, викладених у рішенні адміністративної колегії, фактичним обставинам справи.
Наведені обставини у їх сукупності формують узгоджену систему доказів, яка виключає випадковий характер встановлених збігів. Доводи апеляційної скарги зводяться до вибіркового тлумачення окремих доказів та їх переоцінки поза їх взаємозв`язком, що не спростовує висновків адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
Колегія суддів враховує, що суд апеляційної інстанції не підміняє собою Антимонопольний комітет України, однак здійснює перевірку правильності встановлення обставин справи, їх підтвердження належними та допустимими доказами та логічності висновків, зроблених на їх підставі.
З огляду на викладене, доводи апелянта щодо неправильного застосування норм матеріального права та відсутності причинного зв`язку між поведінкою учасників і результатами торгів під час апеляційного перегляду не підтвердилися, а встановлені у справі обставини не спростовують висновків адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 21.08.2025 № 63/172-р/к – прийняте з дотриманням вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції», у зв`язку з чим, визначені ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову. 
Доводи апеляційної скарги наведених висновків не спростовують, зводяться переважно до переоцінки досліджених у справі доказів та незгоди апелянта з встановленими відповідачем і судом першої інстанції фактичними обставинами, що саме по собі не свідчить про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення суду.
За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи.
Судові витрати, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алхімік» Промислові рішення» відмовити. 
Рішення Господарського суду Львівської області від 03.03.2026 у справі № 914/3301/25 залишити без змін. 
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 12.06.2026.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік