ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-з/821/37/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №693/1250/24 Категорія: 302000000 		
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

	Новікова О.М.,	
  	Карпенко О.В., Фетісової Т.Л., 	

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Дмитра Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.
Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, шляхом повернення її ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).
Визнано відсутнім право оренди ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на земельну ділянку, кадастровий номер 7120981200:02:001:1384, площею 2,83 га, що знаходиться в адміністративних межах с. Бузівка Жашківської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під номером запису про інше речове право: 47010421, рішення про державну реєстрацію індексний номер: 63801818 від 08.06.2022 року.
Стягнуто з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір при поданні позову до суду у сумі 1937,92 грн.
Додатковим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року доповнено резолютивну частину рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22.12.2025р. у цивільній справі № 693/1250/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самостійно зайнятої земельної ділянки абзацом восьмим наступного змісту:
Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Юрченко Ю.В. просив скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2025 року та додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 25 березня 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Юрченко Юлії Валентинівни задоволено частково.
Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2025 року залишено без змін.
Додаткове рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року – змінено, зменшено розмір стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу з 40 000,00 грн. до 20 000,00 грн.
27 березня 2026 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, і з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частинах четвертій – шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Д.В. надав ордер №2123861, договір про надання правничої допомоги від 08.08.2024 року, додаткову угоду №2 до цього договору від 25.12.2025 року, додаткову угоду №3 від 02.02.2026 року, якою передбачено, що фіксований гонорар адвоката за представництво клієнта в Черкаському апеляційному суді складає 15000,00 грн., акт приймання-передачі послуг №2 від 27.03.2026 року, рахунок-фактуру №2 на вказану суму.
У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Тому, при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Це також узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у додатковій постанові від 22 вересня 2025 року у справі № 686/31963/24.
Суд враховує, що хоча апеляційну скаргу ОСОБА_2 , на яку адвокатом позивача подано відзив, по суті спору було фактично залишено без задоволення, однак розмір витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн. не відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити цей розмір до 5 000,00 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони на стадії перегляду справи у суді апеляційної інстанції, а також зважаючи на вже сформовану стороною позивача позицію.
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд –

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Дмитра Валерійовича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на професійну правову допомогу понесених у суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року.

Судді