Справа №: 297/1182/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2026 року м. Берегове 
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Гал Л. Л., за участю секретаря Ковтонюка Я.В., захисника Уроди О.В., який брав участь в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали, що надійшли з відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Краматорськ, Донецької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, директора ТОВ «СТО Тепла»,
за ч. 1 ст. 185-10 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ЗхРУ №338976 від 14.04.2026 року, 14 квітня 2026 року о 19:40 год. прикордонним нарядом «Контрольний пост» на напрямку 214 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Велика Бийгань (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), у межах прикордонної смуги на відстані 2500 метрів від державного кордону було виявлено транспортний засіб під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Останній своїми діями перешкоджав складу прикордонного наряду «Контрольний пост» у здійсненні службових обов`язків та вчинив злісну непокору законній вимозі старшого прикордонного наряду під час безпосереднього виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме на неодноразово повторювані законні вимоги надати транспортний засіб для огляду відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 11 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 27 липня 1998 року.
26 травня 2026 року захисник ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначив, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається жодних правових підстав для проведення перевірки багажника транспортного засобу ОСОБА_1 . Ні у відеозаписі, ні у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено підстав для проведення поверхневої перевірки. ОСОБА_1 повідомив працівнику Державної прикордонної служби, що він може здійснити візуальний огляд транспортного засобу, однак причину зупинки йому не було названо, як і не наведено підстав для проведення огляду.
Долучений до матеріалів справи один відеозапис є недопустимим доказом, оскільки на ньому не зафіксовані всі процесуальні дії, які мав вчинити працівник прикордонної служби при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. У протоколі не зазначено назву, модель та серійний номер пристрою, яким здійснювалася відеозйомка, не вказано номер та серію диску, а також відомості про підставу зупинки автомобіля та обставини складання самого протоколу, що є явно недостатнім для повного й об`єктивного встановлення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Крім того, у протоколі відсутні відомості про ознайомлення ОСОБА_1 зі змістом протоколу та роз`яснення йому прав, передбачених ст. 68 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Згідно з протоколом, ОСОБА_1 було затримано о 19:40 год. 14 квітня 2026 року, а відпущено о 22:40 год., однак фактично його утримували понад чотири години. 
Під час зупинки транспортного засобу працівники прикордонної служби поводилися зухвало, не дозволяли скористатися туалетом, не надали можливості реалізувати право на захист, фактично затримали й членів сім`ї ОСОБА_1 . У зв`язку з цим останній звернувся із заявою до поліції про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю вини та істотними порушеннями вимог закону при оформленні матеріалів справи (а.с. 33-39).
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. 
Захисник Урода О.В. підтримав подані пояснення у справі та просив закрити провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Він зазначив, що у протоколі не наведено підстав для проведення працівниками прикордонної служби поверхневої перевірки, а доданий до справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки не вказано, на який пристрій здійснювалася фіксація, яким чином він був збережений та наданий до суду. Крім того, на ОСОБА_1 безпідставно складено протокол про адміністративне затримання, при цьому він фактично утримувався понад чотири години, у зв`язку з чим звернувся до поліції із заявою.
Після дослідження доказів у справі захисник Урода О.В. заявив клопотання про направлення протоколу на дооформлення, обґрунтовуючи його тим, що у протоколі не зазначено назву, модель, серію та номер пристрою, яким здійснювалася відеозйомка, додана до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення захисника Уроди О.В., дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №338976 від 14.04.2026 року, протокол про адміністративне затримання від 14.04.2026 року, копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 , витяг з «Книги прикордонної служби» віпс « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) розділ 2в. Результат виконання плану охорони державного кордону у період служби з 08:00 14.04.2026 року по 22:40 14.04.2026 року, витяг з списку особового складу «Книги прикордонної служби» відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) станом на 14.04.2026 року, схему виявлення та затримання ОСОБА_1 , рапорт начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) ОСОБА_3 від 15.04.2026 року, рапорт начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_4 від 15.04.2026 року, DVD-R диск з відеоматеріалами, суд приходить до наступного висновку. 
Статею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення суд, виходячи з положень ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише в межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумпцій.
Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол про адміністративне правопорушення - це документ, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі. 
Також слід зазначити, що згідно положень КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Диспозицією ч. 1 ст. 185-10 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі військовослужбовця чи працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону України.
Отже, суд констатує, що об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає саме у відкритій відмові виконати законну вимогу представника Державної прикордонної служби України або в умисному перешкоджанні виконанню ним службових повноважень. При цьому злісність непокори може проявлятися у неодноразовій категоричній відмові виконати законну вимогу після її повторного висунення та відповідного роз`яснення.
Згідно з рапортом начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) ОСОБА_3 від 15.04.2026 року та рапортом начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_4 від 15.04.2026 року, 14 квітня 2026 року близько 19:40 год. було виявлено транспортний засіб під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який своїми діями перешкоджав складу прикордонного наряду «Контрольний пост» виконувати службові обов`язки та вчинив злісну непокору законній вимозі старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» під час безпосереднього виконання ним обов`язків, пов`язаних з охороною державного кордону, а саме відмовився виконати неодноразово повторювану законну вимогу надати транспортний засіб для огляду.
Крім того, судом у судовому засіданні досліджено DVD-R диск із записом нагрудної камери начальника групи моніторингу обстановки відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (тип В) ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип В) ОСОБА_3 , на якому зафіксовано, що він пропонує ОСОБА_1 пред`явити особисті документи. Останній показує паспорт та чує вимогу: «Відкрийте, будь ласка, багажник для поверхневої перевірки». ОСОБА_1 відповідає: «Ще що зробити? Хто тобі дав право це вимагати?». Після повторної вимоги відкрити багажник ОСОБА_1 знову повторює сказане та за номером 102 викликає поліцію на прикордонний пост. На відео також зафіксовано, що після цього ОСОБА_1 стверджує, ніби прикордонник порушує закон та буде оплачувати йому вечерю за це. Прикордонник пояснює, що у прикордонній смузі передбачено проведення поверхневої перевірки транспортного засобу.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону України «Про державну прикордонну службу України» законні вимоги і розпорядження військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових повноважень залучені до оперативно-службової діяльності, є обов`язковими для виконання громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, посадовими і службовими особами.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 27-1 Закону України «Про державну прикордонну службу України» поверхнева перевірка здійснюється щодо осіб, речей, товарів (вантажів) і транспортних засобів, які перебувають у контрольованому прикордонному районі, в пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України або контрольному пункті в`їзду-виїзду у разі перебування особи в межах прикордонної смуги без відповідного дозволу .
Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 27-1 Закону України «Про державну прикордонну службу України» поверхнева перевірка речей та/або транспортного засобу здійснюється шляхом візуального огляду речей та/або транспортного засобу або візуального огляду вмісту особистих речей, салону, багажника, підкапотного простору транспортного засобу та вантажів (товарів та інших предметів), що переміщуються у такому транспортному засобі, без втручання в їх конструктивні особливості та без порушення цілісності пакування.
Під час поверхневої перевірки військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України мають право вимагати відкрити сумку, рюкзак, портфель, мішок чи інші засоби переміщення речей, капот, кришку багажника та/або двері салону транспортного засобу, показати вміст кишень одягу особи, стосовно якої проводиться перевірка, а особа зобов`язана показати, відповідно, вміст особистих речей, кишень, надати доступ до конструктивних елементів транспортного засобу, забезпечити відкриття капоту, кришки багажника та/або дверей транспортного засобу, причепу, вантажу (контейнера).
Так, прикордонний наряд «Контрольний пост» на відстані 2500 метрів від державного кордону (територія Великобийганської територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) знаходиться у контрольованому прикордонному районі.
Із дослідженого судом відеозапису встановлено, що вимога військовослужбовця про відкриття багажного відділення транспортного засобу була висловлена неодноразово, її зміст був зрозумілим для ОСОБА_1 , а сама вимога ґрунтувалася на положеннях статті 27-1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», оскільки транспортний засіб перебував у межах прикордонної смуги.
Незважаючи на це, ОСОБА_1 не лише відмовився виконати законну вимогу, але й фактично заперечив саме право працівника Державної прикордонної служби України здійснювати поверхневу перевірку транспортного засобу, заявляючи про незаконність його дій та відмовляючись виконувати вимогу навіть після наданих роз`яснень. Така поведінка свідчить про умисне невиконання законної вимоги представника влади та повністю охоплюється ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Таким чином, суд вважає необґрунтованими доводи захисника щодо відсутності правових підстав для проведення поверхневої перевірки транспортного засобу.
Суд також відхиляє доводи захисника щодо недопустимості відеозапису як доказу.
Сам по собі факт відсутності у протоколі відомостей про модель чи серійний номер технічного засобу, за допомогою якого здійснювався відеозапис, не свідчить про недопустимість такого доказу.
Досліджений судом відеозапис є безперервним у частині спілкування працівника прикордонної служби з ОСОБА_1 , відображає обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та службових рапортах, а тому оцінюється судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог статті 252 КУпАП.
Посилання захисника на порушення порядку адміністративного затримання, неналежне роз`яснення прав, неможливість скористатися правовою допомогою, а також інші обставини, пов`язані з перебуванням ОСОБА_1 у прикордонній смузі, у ході судового розгляду не знайшли підтвердження та не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Клопотання захисника про направлення матеріалів справи на дооформлення також не підлягає задоволенню, оскільки недоліки, на які він посилається, не є істотними, не перешкоджають встановленню фактичних обставин справи та не впливають на можливість суду надати належну правову оцінку зібраним доказам. Протокол про адміністративне правопорушення містить усі відомості, передбачені ст. 256 КУпАП, необхідні для вирішення справи по суті, а наявні матеріали у своїй сукупності є достатніми для висновку про доведеність вини ОСОБА_1 поза розумним сумнівом.
Отже, протокол про адміністративне правопорушення, службові рапорти та відеозапис взаємно підтверджують викладені у них обставини, а доводи сторони захисту не спростовують факту умисної відмови ОСОБА_1 виконати законну вимогу військовослужбовця Державної прикордонної служби України.
За таких обставин суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а тому до нього слід застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 185-10 КУпАП.
Керуючись ч. 1 ст. 185-10, ст. 283, п. 1 ст. 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області. 

Суддя:      Лайош ГАЛ