Справа № 522/9456/24
Провадження 2 /522/5462/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

04 травня 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю..,
розглянувши позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/9456/24 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги позивача було задоволено.
Представник заявника, 23.12.2025 року надав до суду заяву про перегляд заочного рішення, ухваленого 07.10.2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Ухвалою суду від 29.12.2025 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору заявником. Надано заявнику 10-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.01.2026 року заяву призначено до розгляду.
Ухвалою суду від 28.01.2026 року вирішено заяву представника ОСОБА_1 – Пузіна Дениса Миколайовича про скасування заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2024 року у справі № 522/9456/24 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 року у справі №522/9456/24 за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати.
25.02.2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Відповідач у відзиві зазначає, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки надана позивачем Анкета-заява від 27.11.2020 року є нечитаємою та не містить істотних умов договору, зокрема щодо розміру кредитного ліміту, відсоткової ставки та відповідальності за порушення зобов`язань. Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, сторона захисту наголошує, що Витяг з Умов та Тарифів, розміщених на сайті банку, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не містять підпису позичальника, а їхній зміст може бути змінений банком в односторонньому порядку в будь-який час, що виключає доведеність ознайомлення з ними клієнта саме в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин. З огляду на відсутність підтвердженої домовленості сторін у письмовій формі щодо сплати процентів та неустойки, нарахування заборгованості у розмірі 65 798,64 грн є неправомірним. Крім того, відповідач ставить під сумнів відповідність паперових копій електронних доказів їх оригіналам і, керуючись ч. 6 ст. 95 ЦПК України, просить суд витребувати у позивача оригінали документів для дослідження, а у задоволенні позову відмовити в повному обсязі через недоведеність вимог у матеріально-правовому аспекті.
У судове засідання призначене на 04.05.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини у справі. 
Судом встановлено, що 27.11.2020 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 
На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку (копія додається до позову) відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку.
Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
Також основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка»
В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. 
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором кредиту б/н від 27.11.2020 року станом на 22.05.2024 заборгованість відповідача становить 65798,64 грн., яка складається з: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) -43102,70 грн.; - загальний залишок заборгованості за процентами -22695,94 грн.; - заборгованість за пенею – 0,00 грн.
Розглянувши відзив на позовну заяву, суд вважає доводи відповідача необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідачка власноручно підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, чим у повній мірі висловила свою волю на приєднання до умов та правил АТ «Акцент-Банк», розміщених на офіційному сайті банку. Посилання відповідача на нечитабельність анкети-заяви є формальним запереченням, оскільки підписання документа свідчить про ознайомлення з його змістом та погодження з ним. Договір приєднання відповідно не вимагає окремого погодження кожної умови — достатньо факту приєднання, яке підтверджується підписом.
Умови та правила надання банківських послуг є невід`ємною частиною договору, на що прямо вказано в підписаній відповідачкою анкеті-заяві. Той факт, що процентна ставка не дублюється безпосередньо в анкеті, не спростовує її наявності в договорі, оскільки анкета-заява містить пряме посилання на відповідні Тарифи та Умови, які є складовою договірних відносин. Заперечення відповідача щодо можливої зміни умов на сайті є суто гіпотетичними та жодними доказами не підкріплені.
Відповідачка не спростовує і не заперечує самого факту отримання кредитних коштів — спочатку в розмірі 7 000 грн, а надалі збільшення ліміту до 43 200 грн. Отже, незалежно від процесуальних заперечень щодо форми договору, факт реального отримання та використання кредитних коштів відповідачкою є встановленим і нею не спростованим, що у силу ст. 74 ЦПК України є достатньою підставою для висновку про наявність кредитного зобов`язання.
Відповідачка не заперечує факту збільшення ліміту до 43 200 грн та фактичного використання цих коштів. Відсутність окремої письмової додаткової угоди не спростовує її волевиявлення, оскільки конклюдентними діями — активацією підвищеного ліміту та розпорядженням коштами — вона підтвердила згоду на нові умови кредитування.
Клопотання відповідача про витребування оригіналів електронних доказів не спростовує достовірності наданих копій. Відповідач ставить під сумнів надані позивачем документи, однак не надає жодних обґрунтувань вказаним сумнівам.
Відповідач, заперечуючи проти позову, не надав жодного доказу на спростування факту укладення договору, отримання коштів та наявності заборгованості. 
Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та Тарифи користування карткою «Зелена», як невід`ємні частини спірного договору.
Також суд дослідив паспорт споживчого кредиту. який містить інформацію про проценти за користування кредитом та підписаний простим електронним підписом відповідача
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів позивач надав виписку з рахунку відповідача.
Виходячи з наведеного, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути вказану заборгованість, а тому позов підлягає задоволенню.
Також, відповідно статті 141 ЦПК України, акціонерному товариству «АКЦЕНТ-БАНК» на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.11.2020 року у розмірі 65798,64 грн станом на 22.05.2024 року, яка складається з наступного:
43102,70 грн – заборгованість за кредитом
22695,49 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя         А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 11.05.2026 року.

Суддя         А.В. Науменко

04.05.26