Справа № 569/8581/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука,
за участі секретаря судового засідання А. Бугайчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В засіданні приймали участь:
представник позивача: ОСОБА_3 ;
представник відповідача: ОСОБА_4 

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що у них з відповідачем народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.01.2015 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.12.2020 у справі № 569/7490/20 шлюб між сторонами було розірвано. Синові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виповнилось вісімнадцять років. Відповідно до договору № М/51/24 про надання платної освітньої послуги від 27.08.2024 р. та довідки № 593 від 06.03.2025 р., виданої Львівським національним медичним університетом ім. Данила Галицького, вбачається, що син сторін ОСОБА_5 навчається на першому курсі другого медичного факультету Львівського медичного університету ім. Данила Галицького на денній контрактній формі навчанні, термін навчання до 30.06.2030 року. Син не отримує доходів та стипендії, які можуть його матеріально забезпечити. У зв`язку із денною формою навчання син ОСОБА_5 не має можливості влаштуватись на роботу та самостійно заробляти на життя, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Стверджує, що самостійно забезпечує для повнолітнього сина проживання, харчування, одяг та взуття, предмети гігієни, необхідне лікування, оплату навчання, купівлю підручників, зошитів та інших канцтоварів, проїзд до місця навчання.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Домовленості з даного питання між позивачем та відповідачем не досягнуто.
Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 червня 2025 року у справі № 569/8581/25 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2025 та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
Ухвалою суду від 16.03.2026 заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від від 04 червня 2025 року у справі № 569/8581/25 - скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20.03.2026 представником відповідача подано відзив на позов, за змістом якого просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач під час повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 повторно мобілізувався та проходив військову службу. За період розірвання шлюбу з сином з 2020 до 2023 року ОСОБА_2 не спілкувався з сином. ОСОБА_2 . Намагався встановити години відвідування. Колишня дружина перешкоджала спілкуванню та вважала що ОСОБА_2 має поганий вплив на сина. З цих причин ОСОБА_2 не мав можливості спілкуватись з сином. У 2023 році ОСОБА_2 ініціював скасування усиновлення адже син жодним чином не проявляв інтересу щодо нього як батька. Колишня дружина звинуватила, що саме ОСОБА_2 не достатньо проявляв інтерес до дитини. Натомість в позові було відмовлено.
У 2023 році під час проходження військової служби ОСОБА_2 отримав поранення. Тривалий час лікувався. В подальшому була встановлена інвалідність 2 групи, погіршився його матеріальний стан. Стан здоров`я ОСОБА_2 визначений важким та таким, що перешкоджає утримувати повнолітнього сина від позивачки, крім того, час перебування в полоні вплинув на психічний стан, що негативно відображає ться на його соціалізації. За весь період лікування син, жодного разу не виявив інтересу як г спілкуванні тик і перебуванні на лікуванні ОСОБА_2 . Станом на розгляд справи ні син ні батько не виявляє жодного інтересу один до одного. Це зумовлено не бажанням та забороною самої позивачки.
Стверджує також, що на утриманні ОСОБА_2 перебувають діти від першого шлюбу. Станом на сьогодні ОСОБА_2 є не працездатним. Власного житла у власності не має. Житло винаймає у знайомих. Крім того, за ОСОБА_2 існує заборгованість як по сплаті аліментів так і іншим зобов`язанням, що позбавляє його фактичного повноцінного існування та проживання.
29.04.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких заперечує щодо доводів, викладених у відзиві та просить позов задовольнити. Зазначає, що твердження про відсутність у відповідача доходів не відповідає дійсності. Вважає, що відповідачем не було доведено витрат на оренду житла та на його інших дітей. Дохід відповідача дозволяє надати утримання у вигляді аліментів повнолітній дитині, яка продовжує навчання.
У судовому засіданні 06.05.2026 представник позивача підтримала позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні 06.05.2026 заперечила щодо задоволення позовних вимог.
Заслухавши думку представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.
З 24.01.2015 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.12.2020 у справі № 569/7490/20 було розірвано. У сторін є спільна дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 син ОСОБА_5 досяг повноліття.
Відповідно до договору № М/51/24 про надання платної освітньої послуги від 27.08.2024 р. та довідки № 593 від 06.03.2025 р., виданої Львівським національним медичним університетом ім. Данила Галицького, вбачається, що син сторін ОСОБА_5 навчається на першому курсі другого медичного факультету Львівського медичного університету ім. Данила Галицького на денній контрактній формі навчанні, термін навчання до 30.06.2030 року.
Слід вказати, що у зв`язку з навчанням, син сторін - ОСОБА_5 потребує матеріальної допомоги і ця обставина відповідачем не оспорюється.
Разом з тим, судом встановлено, що у 2023 році під час проходження військової служби ОСОБА_2 перебував в полоні, отримав поранення, тривалий час лікувався та в подальшому йому була встановлена інвалідність ІІ групи.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №33973 від 02.02.2026, виданого Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що на підставі виконавчого листа № 569/12513/21, виданого 22.02.2024 Рівненським міським судом Рівненської області, про зменшення розміру аліментів, призначено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Станом на 31.01.2026 р. заборгованість зі сплати аліментів становила 175 553,18 грн.
Крім того, згідно відомостей, наданих Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (лист №42967 від 09.02.2026) на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 1 кп/235/693/17 від 24.01.2018 виданий Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 у відшкодування матеріальної шкоди 1446365,79 грн. 19.04.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до заяви стягувана залишок заборгованості на момент пред`явлення виконавчого документу до виконання становив 1 419 339, 17 грн.
В ході примусового виконання виконавчого листа №1кп/235/693/17 від 21.12.2017 виданого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4 станом на 09.02.2026 сума коштів стягнутих на користь стягувана становить 946790,87 грн., залишок боргу становить 472 548, 30 грн.
Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».
Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Суд зазнчає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Разом з цим за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Приписами ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Слід вказати, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.
Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.
Аналізуючи наявні у справі докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог/заперечень, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину, а також, приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання на підставі описаних вище норм права, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх доходів боржника щомісячно, є завищеним.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини та реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
За змістом ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З огляду на викладене вище, а також враховуючи обставини, передбачені ст. 182 цього Кодексу, зокрема, матеріальне становище відповідача, його стан здоров`я - інвалідність ІІ групи, наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2025 та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
Вказаний розмір суми аліментів, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини, буде відповідати інтересам та потребам останнього, а тому визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності та виваженості і забезпечуватиме розвиток дитини та є співмірний витратам, які мають нести обоє батьків на утримання дитини.
Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.
При цьому інші доводи позивача та відповідача не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для часткового задоволення позову.
Керуючись ст.10, 12, 89, 258-259, 263-265 273, 353, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 30.04.2025 та до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним двадцяти трьох років.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Повне судове рішення складене та підписане 08.05.2026.

Суддя О. Левчук