УХВАЛА

29 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 911/1138/25
провадження № 12-8гс26

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ткача І. В.,
суддів Банаська О. О., Білоконь О. В., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартинюк Н. М., Пількова К. М., Погрібного С. О., Стефанів Н. С., Стрелець Т. Г., Ступак О. В., Уркевича В. Ю.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 911/1138/25

за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Портал-агро»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (головуючий суддя Мальченко А. О., судді Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.) 
та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 (головуючий суддя Мальченко А. О., судді Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стор-агро» 
до 1) Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, 
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Портал-агро» 
про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації,

УСТАНОВИЛА:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Стор-агро» (далі - ТОВ «Стор-агро», позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (далі - Великодимерська селищна рада, відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Портал-агро» (далі - ТОВ «Портал-агро», відповідач 2), у якому просило суд:
- визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2024 № 51/24/С (кадастровий номер земельної ділянки 3221288400:03:006:0038), укладений між Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро»;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «Портал-агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221288400:03:006:0038;
- визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2024 № 52/24/С (кадастровий номер земельної ділянки 3221288400:03:008:0050), укладений між Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро»;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «Портал-агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221288400:03:008:0050;
- визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2024 № 53/24/С (кадастровий номер земельної ділянки 3221288400:03:008:0049), укладений між Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро»;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «Портал-агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221288400:03:008:0049;
- визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2024 № 54/24/С (кадастровий номер земельної ділянки 3221288400:03:013:0075), укладений між Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро»;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «Портал-агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221288400:03:013:0075;
- визнати недійсним договір оренди землі від 17.10.2024 № 55/24/С (кадастровий номер земельної ділянки 3221288400:03:013:0078), укладений між Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро»;
- скасувати державну реєстрацію речового права - права оренди ТОВ «Портал-агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3221288400:03:013:0078.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Стор-агро» є користувачем істотної частини масиву земель сільськогосподарського призначення, що розміщені у межах Світильнянського старостинського округу у Броварському районі Київської області, який входить до складу Великодимерської селищної громади, у межах якого розташовані спірні невитребувані земельні частки (паї).

3. Позивач неодноразово звертався до Великодимерської селищної ради з клопотаннями про надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв), однак рішенням Великодимерської селищної ради від 08.10.2024 зазначені земельні ділянки були передані в оренду іншій юридичній особі без належного врахування звернень і правомірних очікувань позивача. Отже, такими діями було порушено майнові права та законні інтереси позивача.

4. На думку позивача, спірні договори оренди землі від 17.10.2024, укладені між Великодимерською селищною радою і ТОВ «Портал-агро» на підставі рішення Великодимерської селищної ради від 08.10.2024, підлягають визнанню недійсними на підставі частини першої статті 215 та частини першої статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки передача в оренду земельних ділянок відбулася на підставі рішення Великодимерської селищної ради від 08.10.2024, яке ухвалене з порушенням статей 134 та 135 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (без проведення земельних торгів) та частини четвертої статті 32 та речення першого частини четвертої статті 36 Регламенту Великодимерської селищної ради (всупереч установленій процедурі ухвалення рішень).

5. Рішенням Господарського суду Київської області від 25.08.2025 у справі № 911/1138/25 у задоволенні позову відмовлено.

6. Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які б дозволили встановити існування офіційно сформованого масиву земель сільськогосподарського призначення на території Світильнянського старостинського округу у Броварському районі Київської області, у складі якого знаходяться орендовані позивачем земельні ділянки та спірні у цій справі земельні ділянки, а отже, немає підстав для висновку про те, що позивач є користувачем істотної частини такого масиву в розумінні частини четвертої статті 37-1 ЗК України.

7. Ураховуючи недоведеність позивачем наявності переважного права на отримання спірних земельних ділянок в оренду, а отже і наявності порушеного права, що є самостійною підставою для відмови у позові, суд зазначив про відсутність необхідності надавати оцінку законності рішенню Великодимерської селищної ради від 08.10.2024 № 2614ХХІV-VІІІ.

8. Північний апеляційний господарський суд постановою від 06.11.2025 рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2025 у справі № 911/1138/25 скасував та ухвалив нове рішення про задоволення позову.

9. Апеляційний суд з посиланням на правові позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладені в постанові від 06.02.2018 у справі № 822/712/15, та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 21.02.2020 у справі № 647/195/18, дійшов висновку, що оспорювані ТОВ «Стор-агро» правочини є такими, що порушують права товариства як особи, яка першою звернулась до Великодимерської селищної ради із заявою про надання невитребуваних земельних ділянок (паїв) у порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

10. Апеляційний суд також зазначив, що хоча позивач дійсно не довів наявності у нього «переважного права» на оренду земельних ділянок на підставі статті 37- 1 ЗК України як в особи, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення з огляду на відсутність доказів віднесення орендованих товариством земельних ділянок саме до масиву земель сільськогосподарського призначення, однак його земельні права все ж порушуються оскаржуваними договорами оренди як особи, яка має право на першочергове отримання спірних земельних ділянок в оренду.

11. Порушення Великодимерською селищною радою та ТОВ «Портал-агро» вимог статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» указує на наявність фактичних та правових підстав для визнання оскаржуваних договорів недійсними на підставі статей 203, 215 ЦК України, а отже і для задоволення позовних вимог у цій частині.

12. При цьому апеляційний суд відхилив рішення Великодимерської селищної ради від 08.10.2024 як належну та правову підставу для укладення спірних договорів оренди, оскільки єдиною метою ухвалення радою цього рішення було недопущення надання спірних земельних ділянок в оренду ТОВ «Стор-агро» як особі, яка першою звернулась до ради.

13. Крім того, оскільки під час розгляду спору апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсними договорів оренди, на підставі яких було проведено реєстрацію права оренди на спірні земельні ділянки, суд також дійшов висновку, що скасування таких реєстраційних дій є належним способом судового захисту порушеного права ТОВ «Стор-агро», у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

14. Відповідач 2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 та залишили в силі рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2025 у справі № 911/1138/25.

15. Підставою касаційного оскарження ТОВ «Портал-агро» визначило пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на тому, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених:
- у постановах Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 509/5080/18 та від 29.03.2023 у справі № 446/2455/21 про те, що відсутність порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові;
- у постановах Верховного Суду від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22, від 31.10.2023 у справі № 908/722/20, від 29.08.2023 у справі № 909/635/22, від 27.06.2023 у справі № 916/97/21 про те, що за результатами розгляду спору про визнання правочину недійсним має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого вона звернулась до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення;
- у постановах Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 910/7579/16, від 04.06.2020 у справі № 916/1411/19, від 19.02.2020 у справі № 916/1408/19, від 09.04.2019 у справі № 908/1194/18, від 03.09.2019 у справі № 910/14255/18 про те, що за змістом статей 15, 16 215 ЦК України визнанню правочину недійсним має передувати встановлення судом наявності порушення прав позивача, який не є стороною цього правочину, а в разі відсутності такого порушення в позові має бути відмовлено;
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц в контексті того, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку, однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом;
- у постановах Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц, від 06.10.2021 у справі № 700/303/20, від 23.02.2022 у справі № 700/301/20, від 11.10.2023 у справі № 314/1418/21, від 27.03.2024 у справі № 695/1038/22, від 11.04.2024 у справі № 607/10862/22, від 18.09.2024 у справі № 442/1199/22, від 19.12.2024 у справі № 681/456/23 про те, що реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою чи погодження проєкту в порядку статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та передання земельної ділянки.

16. Крім того, скаржник наполягає на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у подібних правовідносинах, а саме:
- коли виникають реальні законні сподівання на користування земельною ділянкою у разі звернення двох або більше осіб до відповідної сільської, селищної, міської ради із заявою про надання невитребуваної земельної ділянки (паю) в оренду в порядку, визначеному статтею 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»;
- який порядок надання невитребуваної земельної частки (паю), невитребуваної земельної ділянки (після її формування на підставі частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)») у разі звернення двох або більше осіб із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо передання невитребуваної земельної частки (паю) в оренду;
- чи надається перевага тій особі, яка першою звернулася до відповідної сільської, селищної, міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою або документації із землеустрою.

17. ТОВ «Стор-агро» у відзиві на касаційну скаргу просить у її задоволенні відмовити, а оскаржувану постанову апеляційного суду залишити без змін, наполягаючи на тому, що наведені скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду не підлягають застосуванню до спірних правовідносин з огляду на неподібність цієї справи та справ, на які посилається скаржник.

18. Крім того, позивач вважає, що на час винесення оскаржуваної постанови вже існували висновки Верховного Суду щодо порушеного у касаційній скарзі питання застосування статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

19. Позивач стверджує, що доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених у справі обставин, зокрема, про правомірність надання в оренду земельної ділянки ТОВ «Стор-агро» як особі, яка перша звернулась до ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою.

20. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 12.01.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Портал-агро» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 у справі № 911/1138/25 та 02.02.2026 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Портал-агро» на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.12.2025 у справі № 911/1138/25.

21. Ухвалою від 18.02.2026 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу № 911/1138/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною третьою статті 302 ГПК України.

22. Мотивуючи підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив таке.

23. Стаття 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» є спеціальною нормою, яка не передбачає обов`язкового проведення земельних торгів (аукціону) для передачі в оренду невитребуваних паїв, оскільки такі землі не є землями комунальної власності у класичному розумінні, а лише перебувають у розпорядженні ради до моменту оформлення права власності їхніми власниками.

24. Цей висновок підтверджується сталою практикою Верховного Суду, зокрема: постановою Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17, постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.02.2018 у справі № 822/712/15 та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі № 647/195/18, де зазначено, що нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї) не є землями державної чи комунальної власності, а лише перебувають у розпорядженні відповідних адміністрацій до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

25. Поряд із цим відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яку викладено у постанові від 06.02.2018 у справі № 822/712/15, надання нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (часток/паїв) у користування здійснюється без проведення земельних торгів, що передбачені статтею 124 ЗК України, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування.

26. Таку ж позицію поділяє і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду, зокрема, у постанові від 21.02.2020 у справі № 647/195/18.

27. Справи № 822/712/15, № 647/195/18 є подібними до справи, що переглядається, оскільки у них Верховний Суд також досліджував обставини конкуренції двох заявників на одні й ті самі земельні ділянки (невитребувані паї) та правомірність їх передачі без проведення земельних торгів.

28. У справі, що переглядається, апеляційний суд також виходив з того, що спірна земельна ділянка є землею резервного фонду (невитребувані паї) сільськогосподарського призначення, а тому її надання у користування здійснюється без проведення земельних торгів, що передбачені статтею 124 ЗК України.

29. Вказаний висновок судів попередніх інстанцій повністю узгоджується із вказаними вище правовими позиціями Верховного Суду. Більше того, самі тексти оскаржуваних судових рішень містять посилання на зазначені постанови Верховного Суду.

30. Однак Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду не погоджується з наведеними висновками з огляду на таке.

31. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

32. Відповідно до пунктів «б», «ґ» статті 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципах, зокрема, забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю.

33. Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства.

34. Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

35. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше охочих не відповідає зазначеним принципам.

36. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим.

37. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції.

38. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц зазначила, що законодавець, запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства - землі. Отже, відповідне законодавство слід тлумачити таким чином, що за наявності двох або більше охочих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності в оренду право оренди такої земельної ділянки підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

39. Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що частину другу статті 134 ЗК України в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, слід розуміти таким чином, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права на земельні ділянки державної чи комунальної власності в разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства за наявності лише одного охочого. Якщо ж охочих двоє чи більше, то підлягають застосуванню загальні правила статті 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону, за результатами чого укладається відповідний договір.

40. Колегія суддів вважає, що цей підхід Великої Палати Верховного Суду є застосовний і в цій справі.

41. Так, у справі № 688/2908/16-ц Велика Палата розглядала питання конкуренції при отриманні земельних ділянок для ведення фермерського господарства, де закон також допускав безаукціонну процедуру. Проте Велика Палата вказала, що за наявності двох або більше охочих отримати земельну ділянку, безаукціонний порядок суперечить загальним принципам земельного законодавства.

42. Хоча правовий режим «невитребуваних паїв» (які не є комунальною власністю, а лише перебувають у розпорядженні ради) і відрізняється від правового режиму земель комунальної власності, але принципи справедливості, розумності та рівності суб`єктів господарювання є універсальними.

43. Розпорядження землями (навіть тими, що тимчасово перебувають в управлінні ради) є формою реалізації владних повноважень органом місцевого самоврядування. У ситуації, коли на один і той самий масив земель претендують два або більше потенційних орендарів, орган місцевого самоврядування не може на власний розсуд, керуючись непрозорими критеріями (наприклад, суб`єктивним наданням переваги одній із заявок), обирати орендаря. Такий підхід створює корупційні ризики та порушує право інших учасників ринку на мирне володіння майном (в аспекті легітимних очікувань на чесну конкуренцію).

44. Отже, положення статті 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» у системному зв`язку зі статтями 124, 134, 135 ЗК України слід тлумачити так: спеціальна процедура надання в оренду невитребуваних паїв без аукціону застосовується виключно за відсутності конкуренції (тобто за наявності лише одного заявника). У разі надходження двох і більше заяв на оренду одних і тих самих невитребуваних часток (паїв) єдиним законним та справедливим способом визначення орендаря є проведення земельних торгів (аукціону), оскільки це забезпечує найвищу плату за землю (що відповідає інтересам громади та майбутніх власників паїв) та однакові умови для бізнесу.

45. Водночас у разі коли орган місцевого самоврядування надав дозволи на розробку документації двом або більше особам на одні й ті самі масиви земель, що не заборонено законом, оскільки дозвіл не є ексклюзивним правом і не гарантує укладення договору оренди (як це відбулося 12.09.2024 щодо ТОВ «Портал-агро» та ТОВ «Стор-агро»), виникає питання щодо порядку встановлення пріоритету в наданні земельної ділянки в оренду.

46. Чинне законодавство не містить прямої норми, яка б надавала безумовний пріоритет тій особі, яка першою звернулася із заявою.

47. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду вважає, що сам факт наявності двох зацікавлених осіб, які отримали дозволи на розробку документації та виявили намір орендувати землю, автоматично блокує можливість передачі землі одній з них у безаукціонному порядку. Надання переваги одному з претендентів лише на підставі того, що він подав заяву про затвердження документації раніше, або на підставі дискреційного рішення ради є порушенням права на захист економічної конкуренції.

48. Отже, вирішити колізію між двома претендентами на оренду невитребуваних паїв можна лише шляхом проведення земельних торгів. Відсутність законодавчо визначеного механізму аукціону саме для цієї категорії земель не може бути підставою для незастосування загальних засад Земельного кодексу України (аналогії закону), оскільки протилежне призводить до порушення конституційних принципів рівності.

49. З урахуванням викладеного Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду передав справу № 911/1138/25 на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною третьою статті 302 ГПК України, для відступу від висновків Верховного Суду щодо можливості надання у користування земельних ділянок, які є нерозподіленими (невитребуваними) земельними частками (паями), без проведення земельних торгів на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування за наявності двох або більше охочих отримати таку земельну ділянку в оренду.

Мотиви, з яких виходить Велика Палата Верховного Суду, постановляючи ухвалу

50. Згідно із частиною третьою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

51. З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2026 у справі № 911/1138/25, обґрунтованими та приймає справу до розгляду.

52. Відповідно до частини першої статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що розгляд справ у суді касаційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

53. Отже, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, явка яких не є обов`язковою згідно з приписами частини другої статті 120 та частини другої статті 121 ГПК України.

54. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне роз`яснити сторонам передбачене частиною першою статті 197 ГПК України право на участь у судовому засіданні, зокрема, у режимі відеоконференції.

Керуючись статтями 120, 121, 233-235, 301, 302 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

1. Прийняти до розгляду справу № 911/1138/25 за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Портал-агро» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06 листопада2025року та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від25грудня 2025 року.

2. Призначити справу № 911/1138/25 до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження на 20 травня 2026 року о 10 годині 00 хвилин у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Повідомити учасників справи про те, що їх явка не є обов`язковою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач		І. В. Ткач	
Судді:	О. О. Банасько		М. В. Мазур	
	О. В. Білоконь		Н. М. Мартинюк	
	О. Л. Булейко		К. М. Пільков	
	І. А. Воробйова		С. О. Погрібний	
	Л. Ю. Кишакевич		Н. С. Стефанів	
	В. В. Король		Т. Г. Стрелець	
	С. І. Кравченко		О. В. Ступак	
	О. В. Кривенда		В. Ю. Уркевич