П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/1159/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Р.М. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 
20 травня 2026 року м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницької митниці на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тракс - Вінн" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості, 
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс - Вінн" звернулось до суду з позовом до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.10.2025 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів від 19.12.2024 № UA401000/2024/000377/2.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/001510.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс - Вінн", як Покупець уклав зовнішньоекономічний Контракт № 01/01/24 з VICTORIA Pkw/Lkw GmbH, як Продавець.
Відповідно до умов Контракту № 01/01/24, Продавець виконує по замовленню Покупця підбір та продаж Покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових, так і таких, що були у використанні, що іменуються в подальшому Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість.
Згідно з цим Контрактом, його загальна вартість становить 2 000 000,00 Євро.
Пунктом 1.2 Контракту визначено, що відомості про товар обумовлюються в інвойсі на кожну партію товару.
Ціна за одиницю товару визначається в кожному конкретному випадку законним представником продавця і покупця та вказується в інвойсі на товар (пункт 3.2 Контракту).
Умови оплати: оплата на протязі 180 днів з моменту поставки товару (можлива передоплата), датою оплати вважається дата зарахування грошей на поточний рахунок продавця (пункти 4.3-4.4 Контракту) (а.с. 6).
На виконання цього контракту виставлено інвойс № AR.2024.243 від 09.12.2024р. на суму 5 700,00 Євро, товар: тягач сідельний, марка: MAN; модель: TGX 18.440; номер шасі: НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення: 2016. Виставленням інвойсу визначено митну вартість товару за ціною договору (а.с. 7).
В подальшому декларантом до Вінницької митниці подана електронна митна декларація № 24UA401020062127U0, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту) (а.с. 11).
До митної декларації позивач долучив: контракт; рахунок - фактура (інвойс); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; митну декларацію країни відправлення.
За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації та доданих до неї документів, відповідач ухвалив картку відмови у прийнятті митної декларації UA401020/2024/001510 (а.с. 13) та рішення про коригування митної вартості товарів від 19.12.2024 № UA401000/2024/000377/2 (а.с. 12).
В рішенні зазначено, зокрема, про таке.
До митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи, реквізити яких зазначені в гр.44 поданої МД.
Згідно з п. 2 ст. 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. За даною митною декларацією системою АСУР було згенеровано ризики по товару за кодами – 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», 117-2 «Можливе заниження митної вартості транспортного засобу».
Так, у наданій довідці про транспортні витрати від 16.12.2024 №1612-6 міститься фраза «Страхування вантажу не проводилось», хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування (статтею 3 Директиви 2009/103/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 16 вересня 2009 року визначено, що відповідно до статті 5, кожна держава-член вживає всіх заходів необхідних для забезпечення покриття страховкою цивільної відповідальності відносно використання автотранспортних засобів).
Не надано документи, що в обов`язковому порядку подаються з метою підтвердження заявленої митної вартості (ч. 1 та ч. 2 ст. 53 МКУ). Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.06.2012 за №984/21296), для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Крім того, в ДМВ зазначений взаємозв`язок між продавцем і покупцем, який міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару, але в процесі митного оформлення декларантом не доведено відсутність впливу взаємозв`язку на ціну оцінюваного товару, оскільки не надано документи передбачені ч.4 ст.53. Також, відповідно до п. 4. 3 зовнішньоекономічного контракту № 01/01/24 від 02.01.2024 «Умови оплати: оплата на протязі 180 днів з моменту поставки товару (можлива передоплата)», проте згідно з відомостями, наведеними у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі №AR.2024.243 від 09.12.2024, термін оплати встановлений на рівні 90 днів.
В той же час на відкритих інтернет-ресурсах, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, наявні пропозиції з продажу максимально схожих (марка, модель, рік виготовлення) транспортних засобів за значно вищою вартістю, ніж заявлена декларантом. З огляду на вищевикладене, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості.
Враховуючи вищезазначене та положення ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ, декларанту направлені електронні повідомлення щодо витребування додаткових документів згідно ч. 2, 3, 4 ст. 53 МКУ.
У відповідь Декларант листом повідомив, що інші документи надаватись не будуть. У зв`язку з цим, є підстави вважати, що інвойс, який подавався до митного оформлення не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» транспортного засобу відповідно до статті VII ГАТТ.
Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не містять всіх конкретних числових значень щодо ціни, яка була сплачена, відповідно до пп. 2, 3 статті 58 застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. Митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (ст. 59 та 60 МКУ) по причині відсутності у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (ст. 62 МКУ та ст. 63 МКУ) неможливо з причини відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Відповідно до п. 1 ст. 64 МКУ у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст. 64 МКУ.
Джерелом числового значення митної вартості є МД від 24.05.2024 №UA205050/2024/019753 за якою оформлено подібний товар: «1. Сідельний тягач, призначений для використання по дорогах загального користування та перевезення напівпричепів, бувший в користуванні: марка згідно з довідником – MAN модель згідно з довідником - TGX 18.440 шасі номер - WMA06XZZ4GW217442 тип - сідельний тягач, двохосний, колір – білий, тип палива – дизельний, коробка передач - автоматична двигун - D 2676 LF, календарний рік виготовлення – 2016, модельний рік виготовлення – 2016, об`єм двигуна - 12419 см3, потужність двигуна - 324 кВт, власна маса - 8400 кг, маса в разі повного завантаження - 20500 кг, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія – 2, Торгівельна марка: "MAN", Країна - виробник: НІМЕЧЧИНА (EU)1 шт.» з рівнем митної вартості - 17500 Євро.
Позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості з підстав його протиправності, тому просить його скасувати, а також просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, яка прийнята за наслідками цього рішення.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до положень статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4 ст. 52 МК України).
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей (ч.ч. 8, 9 ст. 52 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.
Частинами першою, другою статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Положеннями частини п`ятої статті 54 МК України унормовано, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Як уже було встановлено судом вище, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тракс - Вінн", як Покупець уклав зовнішньоекономічний Контракт № 01/01/24 з VICTORIA Pkw/Lkw GmbH, як Продавець.
Відповідно до умов Контракту № 01/01/24, Продавець виконує по замовленню Покупця підбір та продаж Покупцеві засобів наземного транспорту, їх частин і обладнання, двигунів внутрішнього згорання, як нових, так і таких, що були у використанні, що іменуються в подальшому Товар, а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість.
Згідно з цим Контрактом, його загальна вартість становить 2 000 000,00 Євро.
За умовами контракту ціна на кожний окремий транспортний засіб вказується в інвойсі, строк оплати – 180 днів з моменту поставки.
На виконання цього контракту виставлено інвойс № AR.2024.243 від 09.12.2024р. на суму 5 700,00 Євро, товар: тягач сідельний, марка: MAN; модель: TGX 18.440; номер шасі: НОМЕР_1 ; календарний рік виготовлення: 2016. Виставленням інвойсу визначено митну вартість товару за ціною договору (а.с. 7).
В подальшому декларантом до Вінницької митниці подана електронна митна декларація № 24UA401020062127U0, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту) (а.с. 11).
До митної декларації позивач долучив: контракт; рахунок - фактура (інвойс); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; митну декларацію країни відправлення.
Аналізуючи зміст таких документів, колегія суддів дійшла висновку, що вони є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.
Однак відповідач поставив під сумнів їх достовірність у зв`язку з виявленням певних розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні від 19.12.2024 № UA401000/2024/000377/2.
Надаючи оцінку відповідним зауваженням та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.
У оскарженому рішенні, як на підставу для його прийняття відповідач вказав, що надана довідка від ТОВ "Тракс-Вінн" про транспортні витрати від 16.12.2024 № 1612-6 містить фразу "Страхування транспортного засобу не проводилось", хоча страхування на території ЄС є обов`язковим для ТЗ, що пересуваються своїм ходом по шляхах загального користування.
Однак, суд відхиляє вказані доводи, оскільки таке страхування було здійснено продавцем до моменту придбання товару та було діючим на час імпорту, що підтверджується полісом страхування, у якому зазначено номер шасі автомобіля, марку та модель автомобіля, який імпортується (а.с. 9). Крім того такий вид страхування відповідає вимогам FCA Leipzig (п. 2.1 Контракту).
Відповідач у спірному рішенні посилається на перелік документів, визначених у наказі Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення".
Однак у цьому документі надано рекомендаційний список документів, які підтверджують вартість транспортування і перелік таких документів не є вичерпним.
У наданій позивачем довідці про транспортні витрати вказано про вартість перевезення транспортного засобу, який зазначений в інвойсі.
Окрім того, наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, на який посилається відповідач, вказує, що у разі відсутності будь-яких відомостей про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Тобто законодавцем закріплено обов`язок Відповідача самостійно розрахувати транспортні витрати, однак при цьому не коригувати митну вартість товару, якщо такі витрати не перевищують дані, заявлені позивачем.
Відповідач також посилається на те, що взаємозв`язок між продавцем і покупцем міг вплинути на заявлений рівень митної вартості товару. Проте, такі доводи відповідача суд оцінює критично, позаяк чинне законодавство не забороняє відповідних взаємозв`язків між покупцем та продавцем товару. Відповідач на виконання вимог діючого митного законодавства не надав обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Отже, твердження про вплив цієї обставини на визначення декларантом митної вартості товару, відповідачем ґрунтуються виключно на припущеннях без наведення належних та допустимих доказів.
Митний орган зауважив, що п. 4.3. контракту № 01/01/24 від 02.01.2024 р. встановлено термін оплати протягом 180 днів з дня поставки, а у інвойсі № AR.2024.243 від 09.12.2024 р. зазначено інший термін оплати – 90 днів з дня поставки.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що продавець своїм листом підтвердив, що у інвойсі № AR.2024.243 від 09.12.2024 помилково вказаний термін оплати 90 днів з дня поставки і слід керуватись терміном оплати 180 днів згідно з п. 4.3. контракту № 01/01/24 від 02.01.2024 (а.с. 7 зворот).
Варто зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 53 МК України документи про оплату подаються під час декларування у разі, якщо така оплата була уже здійснена. В той же час частиною 3 ст. 53 МК України визначено, що митний орган має право вимагати подання додаткових документів (в подальшому у разі ненадання – здійснити коригування митної вартості) лише у тому разі, якщо подані для декларування документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Натомість, термін оплати ніяк не впливає на заявлену митну вартість товару, контракт та інвойс не містять ознак підробки, наявні всі відомості (фактурна вартість товару та умови поставки) щодо числового значення, також ціни, яка має бути сплачена за товар. Тому розбіжність щодо термінів оплати не може слугувати підставою коригування митної вартості.
Стосовно використання відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів цінової інформації з відкритих інтернет-ресурсів, які спеціалізуються з продажу транспортних засобів на території Європейського Союзу, суд вважає за необхідне зазначити, що формально нижчий рівень вартості імпортованого товару від вартості іншого подібного чи аналогічного товару не може вважатись заниженням митної вартості та бути перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися на інформації з відкритих інтернет-ресурсів, оскільки порядок використання таких даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.
Суд також вказує, що відомості з відкритих інтернет-ресурсів є інформативними та орієнтовними і не можуть бути повністю достовірними. Відповідачем не доведено, що взятий за основу визначення митної вартості транспортний засіб був ідентичний, в тому числі по його комплектності та технічному стану, тому, що ввозився позивачем. В свою чергу, ціна транспортного засобу залежить від багатьох факторів, а оціночна вартість різних транспортних засобів навіть в межах однієї категорії та марки може суттєво відрізнятися в залежності від інших характеристик та їх технічного стану.
Крім того, можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Отже, з огляду на те, що розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально, тому суд дійшов висновку про відсутності у митного органу підстав вважати непідтвердженими числові значення складових митної вартості.
Стосовно обраного відповідачем джерела, яке було взято для визначення митної вартості товару, то в оскаржуваному рішенні, відповідачем зазначено:
Джерелом числового значення митної вартості є МД від 24.05.2024 № UA205050/2024/019753 за якою оформлено подібний товар: « 1. Сідельний тягач, призначений для використання по дорогах загального користування та перевезення напівпричепів, бувший в користуванні: марка згідно з довідником – MAN модель згідно з довідником - TGX 18.440 шасі номер - WMA06XZZ4GW217442 тип - сідельний тягач, двохосний, колір – білий, тип палива – дизельний, коробка передач - автоматична двигун - D 2676 LF, календарний рік виготовлення – 2016, модельний рік виготовлення – 2016, об`єм двигуна - 12419 см3, потужність двигуна - 324 кВт, власна маса - 8400 кг, маса в разі повного завантаження - 20500 кг, колісна формула - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія – 2, Торгівельна марка: "MAN", Країна - виробник: НІМЕЧЧИНА (EU)1 шт.» з рівнем митної вартості - 17500 Євро.
Обираючи джерелом числового значення схожий товар, відповідач не зазначив порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
В контексті спірного питання, суд вважає за необхідне застосувати правові позиції, що зазначені в постановах від 24 листопада 2021 року у справі №9520/11059/2020 та від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, в яких Верховний Суд звернув увагу, що крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Всупереч вказаному вище, відповідачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань.
Водночас, суд зауважує, що позивач надав експертний висновок Вінницької торгово - промислової палати від 06.01.2025, яким підтверджено, що ціна на товар, поставлений покупцю згідно з контрактом № 01/01/24 від 02.01.2024 та інвойсу № AR.2024.233 від 28.11.2024 та № AR.2024.243 від 09.12.2024 відповідає ціні продавця (а.с. 14).
Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку суд доходить висновку, що позивачем разом із митною декларацією № 24UA401020062127U0 були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.
Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару, оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.
З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування оскаржуваних рішень.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вінницької митниці залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.