ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9950/24 Суддя (судді) першої інстанції: Оксана ТИХОНЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виробничого кооперативу "Всеукраїнський аграрний кооператив" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі за позовом Виробничого кооперативу "Всеукраїнський аграрний кооператив" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И Л А
У липні 2024 року Виробничий кооператив "Всеукраїнський аграрний кооператив" звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Чернігівській області від 13.12.2023 №13355/Ж10/25-01-04-07-12/1691 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в сумі 125363,40 грн за податковим зобов`язанням з ПДВ.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання позивача щодо проведення судового засідання з викликом представника позивача, тому, розглянувши справу без виклику учасників справи, обмежив процесуальне право позивача висловити свою думку в суді щодо заявленого позову.
Також, на думку позивача, суд першої інстанції навів недостовірну інформацію про отримання представником ВК «ВАК» примірника акту камеральної перевірки від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11, оскільки рекомендована кореспонденція з актом камеральної перевірки отримана невідомою особою, яка не працює в штаті виробничого кооперативу. При цьому, апелянт вказує, що ВК «ВАК» орендує приміщення загальною площею 373,7 кв.м., яке знаходиться за адресою: Черкаська обл., Уманський р-н, с. Половинчик, вул. Промислова, 3 та за вказаною адресою жодної письмової кореспонденції про проведення камеральної перевірки працівники ВК «ВАК» не отримували.
На думку апелянта, суд першої інстанції всупереч приписів ч. 9 ст. 79 КАС України прийняв як допустимий доказ акт камеральної перевірки від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11 та поштову квитанцію про його відправлення, без наявності доказів їх попереднього направлення сторонам у справі, що є підставою для скасування судового рішення.
Крім того, апелянт стверджує, що оскільки він не отримував акту камеральної перевірки від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11, то був позбавлений можливості подати до нього заперечення у порядку установленому ст. 85 ПК України. На думку позивача, наведені порушення при складанні акту є самостійною підставою для скасування ППР від 13.12.2023.
Серед вказаного, апелянт наголошує, що внаслідок ракетних атак країни-агресора та збоїв в роботі енергетичної системи в межах смт Варва Чернігівської області застосовувалися систематичні аварійні відключення електричної енергії, що унеможливлювало нормальний документообіг та виконання податкових зобов`язань ВК «ВАК» перед ГУДПС в Чернігівській області (18.10.2022, 10.11.2022, 18.12.2022 та 19.12.2022), які на думку відповідача, були порушені позивачем без поважних причин. При цьому, позивач посилається на те, що Торгово-промислова палата України своїм листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Окрім того, позивач посилається на рішення ЄСПЛ у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), прийняте 20.10.2011, яке висвітлює принцип «належного урядування», та зазначає, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин публічно-правовий принцип ЄСПЛ щодо «належного урядування», позаяк відповідач в оскаржуваному ППР від 13.12.2023 та акті камеральної перевірки фактично переклав всі негативні наслідки від ракетних атак країни-агресора (які зумовили відключення електричної енергії, різкі перепади потужності електричного струму в енергетичній системі України та ін.) в частині зобов`язань щодо сплати задекларованих зобов`язань з ПДВ виключно на позивача як постачальника товарів (робіт, послуг), не дослідивши питання наявності вини останнього у виникненні таких прострочень в період масового відключення електричної енергії та, як наслідок, виходу з ладу комп`ютерної техніки кооперативу.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виробничого кооперативу "Всеукраїнський аграрний кооператив" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі за позовом Виробничого кооперативу "Всеукраїнський аграрний кооператив" до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
У відзиві відповідач зазначає, що акт камеральної перевірки від 15.11.2023 № 11224/Ж5/25-01-04-07-11 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ВК "ВАК" (УКРАЇНА, 17600, ЧЕРНIГIВСЬКА ОБЛАСТЬ, ВАРВИНСЬКИЙ РАЙОН/СМТ ВАРВА Р-Н, СМТ.ВАРВА, ВУЛ. ШЕВЧЕНКА, БУД. 82, КВ. (ОФІС) 6А), який отримано Кооперативом 22.11.2023 (згідно поштового повідомлення), що відповідає вимогам ст. 86 та ст. 42 Кодексу та є належним врученням позивачу.
Також відповідач зазначає, що ВК «Всеукраїнський аграрний кооператив» заяв щодо неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, а саме: щодо неможливості вчасної сплати податків та зборів, жодним чином не обґрунтував, які саме існуючі обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) перешкоджали йому вчасно сплатити самостійно визначене грошове зобов`язання з податку на додану вартість та документів відповідно Порядку № 225 до контролюючого органу не подавав, в т.ч. документу виданого компетентним органом щодо настання вказаних обставин.
На думку відповідача, введення воєнного стану на території України та лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 за замовчуванням не може розглядатись як форс-мажорна обставина, настання якої звільняє позивача від відповідальності за невчасну реєстрацію податкових накладних тощо.
Враховуючи наведене, Головне управління ДПС у Чернігівській області вважає, що податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 №13355/Ж10/25-01-04-07-12/1691 є правомірним.
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, на підставі підпункту 20.1.4, пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, в порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України (далі - ПКУ), проведено камеральну перевірку щодо порушення позивачем термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість.
Перевіркою встановлена несвоєчасна сплата узгоджених сум податку на додану вартість, чим порушено вимоги абз. «а» п.50.1 ст.50, п.57.1 ст. 57 та п. 203.2 статті 203 Податкового кодексу України. Відповідальність за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань передбачена підпунктом 124.1 статті 124 Податкового кодексу України. 
За результатами вказаної перевірки складено акт від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11 (а.с.62-64), який направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу ВК "ВАК", та отримано Кооперативом 22.11.2023 згідно поштового повідомлення, що відповідає вимогам ст. 86 та ст. 42 Податкового кодексу України (а.с.64 зворот).
За результатами перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 №13355/Ж10/25-01-04-07-12/1691 на загальну суму штрафних санкцій 125363,40 грн (далі - ППР) (а.с.10). 
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Суд першої інстанції позовні вимоги залишив без задоволення та зазначив, що оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо подачі позивачем відповідно Порядку № 225 до контролюючого органу заяв щодо неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, то Головним управлінням ДПС у Чернігівській області правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення на загальну суму штрафних санкцій в розмірі 125363,40 грн, оскільки позивачем несвоєчасно сплачено суму узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що посилання позивача на введення воєнного стану на території України та на лист Торгово-промислової палали України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не може розглядатись як форс мажорна обставина, настання якої звільняє позивача від відповідальності.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України).
Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пунктів 36.1, 36.2, 36.3 статті 36 ПК податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 38.1. ст. 38. Податкового кодексу України визначено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі, органи.
Також, підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У пункті 75.1 статті 75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну' політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".
Згідно з пункту 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Відповідно до п. п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Пунктом 102.1 статті102 ПКУ встановлено, що у разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.
Податкова декларація подається за базовий (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п.203.1 ст. 203 ПК України).
Відповідно до пункту 203.2 статті 203 ПКУ сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає платі протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1. для подання податкової декларації.
Відповідно до пункту 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 124.1 ст.124 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Положеннями п. 109.2 ст. 109 ПК України визначено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену ПК України та іншими законами України.
Спеціальним кодифікованим законом установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, від 24.03.2022 №2142-ІХ, від 12.05.2022 №2260-ІХ справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у пункті 69: відповідно до пп.69.1 (норми застосовуються, починаючи з 27 травня 2022 року п.69.1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу № 2755) у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої п.46.2 ст.46 ПКУ, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої ПКУ відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
При цьому, п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022 №2260-ІХ законодавцем було введено у дію правову конструкцію відсутності можливості своєчасного виконання податкового обов`язку та введено правило розподілу усіх платників податків на категорії, а саме:
1) платників із відсутністю можливості своєчасно виконувати податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних (розрахунків коригування), подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо (для яких умовою звільнення від відповідальності було установлено виконання податкового обов`язку протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні);
2) платників із можливістю своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних (розрахунків коригування) (для яких умовою звільнення від відповідальності було установлено виконання податкового обов`язку з приводу реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до - 15.07.2022р., з приводу подання податкової звітності до - 20.07.2022, з приводу сплати податків та зборів у строк не пізніше - 31.07.2022);
3) платників із відновленою можливістю своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних (розрахунків коригування) (для яких умовою звільнення від відповідальності було установлено виконання податкового обов`язку протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків).
За приписами п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022 №2260-ІХ Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Підпунктом 69.9 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022 №2260-ІХ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім: дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків; строків проведення камеральних перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення-рішення за результатами камеральних перевірок, нарахування пені; строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, складення актів, подання та розгляду заперечень, додаткових документів та пояснень, визначення грошових зобов`язань, прийняття, надсилання та оскарження податкового повідомлення- рішення, адміністративного арешту майна за результатами фактичних перевірок.
Згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 13.12.2022 №2836-ІХ платники податків, які не мають можливості своєчасно виконати податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від відповідальності у разі виконання податкових обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 13.12.2022 №2836-ІХ платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо:
реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року;
реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року;
подання звітності, у тому числі передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, за
звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для звітності, що подається за річний звітний (податковий) період), граничний термін подання якої припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, І квартал 2022 року (для звітності, що подається за квартальний звітний (податковий) період) та звітності за лютий - травень 2022 року (для звітності, що подається за місячний звітний (податковий) період), за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20 липня 2022 року;
строків сплати податків та зборів за звітні (податкові) періоди - 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), І квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень - травень 2022 року (для місячного звітного (податкового періоду), за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року (для сплати податку на доходи фізичних осіб та/або військового збору - не пізніше 31 грудня 2022 року);
строків сплати грошових зобов`язань, визначених контролюючими органами, граничний строк стати яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до 1 червня 2022 року, за умови їх сплати не пізніше 1 серпня 2022 року.
Згідно з п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 13.12.2022 №2836-ІХ платники податків, у яких відновилася можливість виконувати податкові обов`язки, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня відновлення можливості платника податків, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, передбачених цим Кодексом, за умови виконання ними таких податкових обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, сплати податків і зборів, протягом 60 календарних днів з першого дня місяця, наступного за місяцем відновлення таких можливостей платників податків.
Слід зауважити, що введена законодавцем у дію в положеннях п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України у редакції Закону України від 12.05.2022 №2260-ІХ правова категорія можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України прямо кореспондує приписам п.п. 112.1 ст.112 та п.112.2 ст.112 Податкового кодексу України в частині вини як обов`язкового елементу складу податкового правопорушення (крім випадків, прямо передбачених нормами Податкового кодексу України) та п.п.112.8.9 ст.112 Податкового кодексу України в частині дії непереборної сили (форс-мажору) як обставини, що звільняє від фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення.
Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України був затверджений наказом Міністерства фінансів України від 29.07.2022р. №225 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2022 за №967/38303; набрав чинності - 06.09.2022р.; далі за текстом - Порядок №225).
Згідно з даним порядком у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, позивач повинен подати письмову заяву до контролюючого органу про відсутність такої можливості.
Відповідно до ч.3 Порядку № 225 підставами неможливості виконання платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів), зокрема є: 7) інші обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), підтверджені документально.
П.п.112.8.9 п.112.8 ст.112 ПКУ визначено: Обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс- мажору).
Згідно з п. 3, п.4. п.6 і п.7 Порядку №225 процедурою набуття особою правового статусу платника податків, у якого відсутня можливість виконання податкового обов`язку, у якості обов`язкової передумови визначено подання платником податків до контролюючого органу відповідної заяви та документів у підтвердження викладених у цій заяві фактів, а у разі невчинення платником означеного діяння такий платник у силу застереження п.7 Порядку №225 вважається таким, що має можливість своєчасно виконати податкові обов`язки у терміни, визначені Податковим кодексом України або іншим законодавством, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.
За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова, адміністративна, кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (статті 111 ПК України).
Отже, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до фінансової відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
Суд першої інстанції достовірно встановив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо подачі позивачем до контролюючого органу заяв відповідно Порядку № 225 щодо неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, а саме: щодо неможливості вчасної сплати податків та зборів.
У цьому випадку колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що у постанові Верховного Суду від 14 січня 2025 року у справі №440/17191/23 міститься такий висновок:
«Підпункт 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України є самостійною підставою для звільнення від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Підпункт 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України встановлює загальне правило, яке діє незалежно від наявності воєнного стану в Україні.
Обставини непереборної сили (форс-мажору) можуть (але не обов`язково повинні) бути дослідженими в межах спеціального порядку підтвердження неможливості виконання податкових обов`язків під час воєнного стану.
Оскільки категорія «обставини непереборної сили» безпосередньо пов`язана з «відсутністю у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок», враховуючи використання у Порядку №225 поняття «обставин непереборної сили», введення порядку підтвердження неможливості виконання податкових обов`язків під час воєнного стану слід розглядати з врахуванням наступного:
(1) «відсутність у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок» є окремим та нормативно вужчим поняттям відносно «обставин непереборної сили», 
(2) «відсутність у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок» має вужчий предмет доказування,
(3) спеціальний порядок підтвердження неможливості виконання податкових обов`язків під час воєнного стану введений для нівелювання факторів війні та практично не може охопити загальні (не спричинені війною) обставини дії непереборної сили, хоча Порядок №225 містить невиключний перелік фактичних підстав які унеможливлюють виконання податкового обов`язку,
(4) спеціальний порядок слід тлумачити виходячи з ключових задач для яких його було введено: запобігти зловживанню повноваженнями контролюючим органом, ввести чітку процедуру підтвердження факторів, які унеможливили виконання податкових зобов`язань платником податків, ввести певний рівень юридичної визначеності та передбачуваності для платника податків в умовах війни.».
Верховний Суд у згаданій вище постанові від 14 січня 2025 року зазначив, що наявність форс-мажорних обставин може бути досліджено на загальних умовах та в порядку процедури, встановленої Порядком №225 під час дії воєнного стану. Процедура, встановлена Порядком №225 не відображає всі можливі форс-мажорні обставини. Порядком №225 розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а не статті 112 цього кодексу. Вибір яку процедуру та підставу обрати (загальну чи спеціальну на період дії воєнного стану) є правом платника податків.
Запровадження окремого механізму для відтермінування виконання податкових обов`язків під час дії воєнного стану не може позбавляти платника податків права на дотримання умов, установлених загальними правилами притягнення до відповідальності.
Також слід зважати на презумпцію правомірності рішень платника податку (в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу).
Оскільки жодних правил щодо реалізації загальних правил притягнення платника податків до фінансової відповідальності не встановлено, Порядком №225 прийнято правила застосування норм підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, платник податків має можливість застосувати як загальні правила для звільнення від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, так і спеціальні правила на період дії воєнного стану.
Отже, наявність форс-мажорних обставин може бути досліджено на загальних умовах та в порядку процедури, встановленої Порядком № 225 під час дії воєнного стану, а вибір щодо обрання процедури та підстави (загальну чи спеціальну на період дії воєнного стану) є правом платника податків.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 лютого 2025 року у справі №200/4768/23 зроблено такий висновок:
«…..порушення, що є предметом судового розгляду, мали триваючий і повторюваний характер, а платник податків фактично здійснював господарську діяльність протягом усього спірного періоду. Це свідчить, що він мав реальну можливість належним чином виконувати свій податковий обов`язок, але з власних суб`єктивних причин цього не зробив. За таких обставин причинно-наслідковий зв`язок між задекларованими форс-мажорними обставинами та неможливістю своєчасної реєстрації податкових накладних не підтверджено, а фактична та реальна неможливість позивача виконати свій податковий обов`язок щодо своєчасної реєстрації податкових накладних з наданих до матеріалів справи доказів не прослідковується».
Щодо посилань апелянта на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 про засвідчення форс-мажорних обставин як на причину недотримання податкового законодавства, колегія суддів зазначає, що цей лист адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, за своїм змістом носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні. Лист не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин шляхом надання сертифікатів, виданих ТПП України.
У свою чергу, позивач не надав суду доказів щодо наявності у нього Сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональними торгово-промисловими палатами.
У постанові від 31 жовтня 2024 року у справі №120/15159/23 Верховний Суд зазначив, що альтернативою сертифікату торгово-промислової палати України є рішення органу ДПС про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку.
Відповідного рішення органу ДПС про неможливість своєчасного виконання платником податків податкового обов`язку матеріали цієї справи також не містять.
Поряд із цим усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 у справі№ 914/2994/22).
Що стосується посилання апелянта на те, що об`єкти позивача, які знаходяться в межах територіальної громади смт. Варва Чернігівської області, перебувають у безпосередній близькості до прикордонних районів, де точаться запеклі бої із ворожими диверсійно-розвідувальними групами, то колегія суддів зазначає, що відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Варвинська селищна територіальна громада Чернігівської області у період з 25.02.2022 по 01.04.2022 належала до територій активних бойових дій. Натомість, невиконання ВК «ВАК» податкових зобов`язань, які на думку відповідача, були порушені без поважних причин, стосуються періоду 18.10.2022, 10.11.2022, 18.12.2022 та 19.12.2022. 
Твердження апелянта про те, що територія Варвинської селищної ради неодноразово ставали упродовж червня 2023 р. об`єктом повітряних атак країни-агресора, а також тривалих відключень електричної енергії не стосується спірного періоду.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, посилання позивача на введення воєнного стану на території України та лист Торгово-промислової палали України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не може розглядатись як форс мажорна обставина, настання якої звільняє позивача від відповідальності за невчасне виконання податкових зобов`язань.
У сукупності доказів, позивач не довів про наявність у нього форс-мажорних обставин на загальних умовах, що передбачено підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України. Тому, позивач у силу приписів 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України не може бути звільнений від відповідальності за несвоєчасне виконання податкових зобов`язань.
У зв`язку з цим, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про правомірність податкового повідомлення-рішення на загальну суму штрафних санкцій в розмірі 125363,40 грн, оскільки позивачем несвоєчасно сплачено суму узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
Посилання позивача на неотримання (ненадіслання, відсутність) у нього акту перевірки, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення не знайшло свого підтвердження в ході розгляду цієї справи та було спростовано доказами, наданими відповідачем, а саме: акт від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11 направлений рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу ВК "ВАК", та отримано товариством 22.11.2023 згідно з поштовим повідомленням, що відповідає вимогам ст. 86 та ст. 42 Податкового кодексу України (а.с.64 зворот).
Крім того, в позовні заяві позивач визнає отримання ним податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 №13355/Ж10/25-01-04-07-12/1691, яке було направлено засобами поштового зв`язку та вручено за довіреністю представнику ВК "ВАК" (прізвище ОСОБА_1 ) 19.12.2023 - тій самій особі, якій 22.11.2023 було вручено примірник акту перевірки від 15.11.2023 №11224/Ж5/25-01-04-07-11, що вбачається з відповідних рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.64 зворот, а.с.67).
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання позивача щодо проведення судового засідання з викликом представника позивача, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Згідно з частиною четвертою статті 12 КАС України справа, що розглядається, не належить до категорій справ, які розглядається виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).
Відтак, з огляду на те, що ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, вона може бути розглянута за правилами загального позовного провадження, якщо суд першої інстанції дійде такого висновку.
Однак, суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.
Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим. щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Виробничого кооперативу "Всеукраїнський аграрний кооператив" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 27 квітня 2026 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді В.О.Аліменко

В.В.Файдюк