ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2026 р.	Справа № 440/9705/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представника відповідача - Ферафонтова Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 29.12.25 року по справі № 440/9705/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" 
до  Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків   
про скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі по тексту – ТОВ «Єристівський ГЗК», Товариство, позивач), звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі по тексту – Східне МУ ДПС по роботі з ВПП, контролюючий орган, відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 000/260/5001 від 06.05.2025, відповідно до якого на підставі пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України (далі – ПК України) виявлено відсутність у Товариства права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (далі – ПДВ), задекларованого у податковій декларації з ПДВ за період лютий 2025 року у сумі 225902574 грн.
В обґрунтування позову посилається на протиправність винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення № 000/260/5001 від 06.05.2025 (далі – ППР), як такого, що прийнято за наслідками камеральної перевірки, під час проведення якої відсутні повноваження досліджувати повноту нарахування і сплати позивачем податків, адже у розумінні статті 75 ПК України предметом камеральної перевірки може бути лише перевірка правильності заповнення податкових декларацій, звітів, реєстрів та своєчасність їх подання, а будь-яке втручання у зміст господарських операцій, оцінка первинних документів або довільне тлумачення даних без проведення документальної перевірки є виходом за межі повноважень, що підтверджується усталеною практикою Верховного Суду, зокрема, постановами у справах № 804/8228/24 від 23.05.2019, № 805/1584/17-а від 23.07.2020, № 320/4281/23 від 16.07.2024.
Вважає, що про неправомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення свідчить і те, що всупереч приписів пункту 200.4-1 статті 200 ПК України у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування у пункті 17 «дата прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції»» - відсутня інформація про прийняття відносно платника податку або його засновників/бенефіціарів санкційних заходів, що в свою чергу, унеможливлює застосування контролюючим органом вказаної норми у якості підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення форми «В3».
Повідомив, що відповідно до структури власності ТОВ «Єристівський ГЗК», оприлюдненої у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками (учасниками) позивача є компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), розмір частки якої в перерахунку на відсотки становить 99,9990000001% та Товариство з обмеженою відповідальністю «Феррекспо Сервіс» (код за ЄДР 33638786), розмір частки якого в перерахунку на відсотки становить 0,0009999999%. У свою чергу, єдиним засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррекспо Сервіс» є компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ). Акціонерами компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) є компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), що володіє 99,999999% акцій, та громадянин Швейцарської Конфедерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який володіє 0,000001% акцій. При цьому, за даними Державного реєстру санкцій, жодних санкцій не застосовано ані до позивача, ані до Товариства з обмеженою відповідальністю «Феррекспо Сервіс» або Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) (як учасників позивача).
Також, відповідно до офіційної звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), а саме річного звіту та фінансової звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) за 2024 рік, опублікованих 10 квітня 2025 року, станом на 31 грудня 2024 року, 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) належать компанії Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), якою, в свою чергу, на 100% володіє траст The Minco Trust (Зе Мінко Траст), вигодонабувачами якого за даними цього ж документу є три фізичні особи – ОСОБА_3 (далі – Фізична особа) та його двоє найближчих родичів. Однак, з наявної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). Враховуючи, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) є публічною акціонерною компанією, акції якої допущені до торгів на Лондонській фондовій біржі, акціонери компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть постійно змінюватися.
Повідомив, що компанія Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) управляється Радою Директорів, яка може здійснювати всі повноваження Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), незалежно від того, чи стосуються вони управління бізнесом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), чи ні; акціонери Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) можуть давати вказівки компанії лише шляхом прийняття спеціальних рішень. За правом Англії спеціальне рішення вимагає не менше 75% голосів. Оскільки частка Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), яка складає 49,32%, не досягає цього порогу, ані Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_4 а.р.л.), ані Фізична особа не можуть одноосібно керувати або здійснювати одноосібний контроль над Радою Директорів шляхом прийняття спеціального рішення.
Оскільки Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_4 а.р.л.) володіє лише 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), відповідно Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_4 а.р.л.) не може одноособово впливати на обрання членів Ради Директорів за присутності інших акціонерів на зборах акціонерів; більшість членів такої Ради Директорів є незалежними директорами, які володіють більшістю голосів при розгляді питань та голосуванні, що гарантує ухвалення рішень без стороннього впливу, незалежно від частки жодного акціонера у Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). У свою чергу, ОСОБА_3 , як фізична особа не є директором, посадовою особою, працівником чи консультантом Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) та, окрім своєї опосередкованої участі через Fevamotinico S.a.r.l. ( ОСОБА_4 а.р.л.), більше ніяк інакше не пов`язаний з Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС). Вищенаведене підтверджується висновками англійського юридичного радника Герберт Сміт Фріхіллз Крамер ЛЛП, які наведені у Меморандумі щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), копія якого з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову наведена у додатку до позову.
Крім того, структура корпоративного управління Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) свідчить про те, що: вищим органом управління Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) є Збори Акціонерів, які мають невід`ємні права, наприклад щодо призначення Ради Директорів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), як мажоритарний акціонер Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), має можливість призначати Раду Директорів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) управляється Радою Директорів, яка повинна виконувати свої обов`язки з усією належною ретельністю та добросовісно захищати інтереси компанії. Отже, фізична особа не здійснює вирішальний вплив чи контроль над: 1) результатами голосування керівних органів Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); 2) здійсненням транзакцій та визначенням ключових умов ведення бізнесу Ferrexpo AG (Феррекспо АГ); 3) управлінням Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) та її дочірніми компаніями, включаючи позивача; 4) прийняттям обов`язкових рішень, що впливають на діяльність Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
Вищенаведена інформація щодо Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) підтверджується висновками швейцарського юридичного радника, які наведені у меморандумі швейцарської юридичної фірми Homburger AG. 
З огляду на вищенаведене, відсутні фізичні особи, які здійснюють контроль та/або мають вирішальний вплив на діяльність ТОВ «Єристівський ГЗК», а у ЄДР щодо кінцевого бенефіціарного власника позивача зазначається наступне: "неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі".
У цьому контексті вважав за необхідне зазначити, що питання оцінки процедури управління у іноземних компаніях та можливості впливу на них окремих осіб, незалежно від їх частки у статутному (акціонерному) капіталі, повинно глибоко досліджуватися для цілей визначення наявності кінцевого бенефіціарного власника у юридичної особи, що, зокрема, підтверджується у позиції апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у справі № 991/265/23 щодо стягнення в дохід держави активів санкційної особи – ОСОБА_5 .
Наполягає, що з огляду на структуру власності ТОВ «Єристівський ГЗК», неможливо стверджувати, що ОСОБА_3 , у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", є кінцевими бенефіціарним власником позивача, оскільки фізична особа не здійснює прямий або непрямий вирішальний вплив (контроль) на його діяльність.
Отже, стверджує, що податковим органом не було доведено, що фізична особа - ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Єристівський ГЗК».
Посилання контролюючого органу на Звіт незалежного аудитора за 2023 рік щодо позивача, Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 компанії Ferrexpo PLC., дані інтернет - порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com) та декларацію ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в якості доказів наявності у ОСОБА_3 , як фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ «Єристівський ГЗК» вважає неприйнятними, оскільки, на його переконання, жоден з наведених документів не підтверджує наявність у фізичної особи статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) позивача, як і саму наявність у позивача кінцевого бенефіціарного власника (контролера). Так, з наведеної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту The Minco Trust у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC, а також можливість здійснення вирішального впливу на позивача. З огляду на це, не підтверджується наявність у ОСОБА_3 , вирішального впливу (контролю) на діяльність позивача.
У Звіті незалежного аудитора за 2023 рік щодо ТОВ «Єристівський ГЗК» зазначається: "Контроль над ТОВ "Феррекспо Сервіс" здійснює компанія Ferrexpo AG, яка на 100% знаходиться у власності Ferrexpo PLC ("кінцева материнська компанія") (надалі разом із дочірніми підприємствами іменується "Група компаній Ferrexpo"). Частку менше 50% компанії Ferrexpo PLC у кінцевому рахунку утримує компанія Minco Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам". 
Також, відповідно до офіційної звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), розміщеної на сайті компанії 31.07.2024 року, а саме Проміжних фінансових результатів за 6 місяців, що закінчилися 30.06.2024 року , 49,3% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) належать компанії Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), якою, в свою чергу, на 100% володіє траст The Minco Trust (Зе Мінко Траст). Як зазначено у цьому ж документі, вигодонабувачами трасту The Minco Trust (Зе Мінко Траст) є ОСОБА_3 та двоє найближчих родичів. На стор. 3 Акта перевірки зазначається про дослідження відповідачем Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, компанії Ferrexpo PLC, де вказується: Мова оригіналу: "The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. ("Fevamotinico"), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital." Переклад: "Найбільшим акціонером групи є "Fevamonitico S.а.r.l." ("Fevamonitico"), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamonitico в кінцевому підсумку повністю належить "the Minco Trust", бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_7 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу "FERREXPO РLС" (31.12.2023 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%)". На стор. 11 Акта перевірки Відповідач зазначає, що вказаний документ "опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com". Отже, дані, наведені у Проміжному результаті за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), датовані 30.06.2024, в той час як перевірка проводилася з 21.03.2025 по 08.04.2025. Відповідно, відсутні докази актуальності наведеної інформації на дату проведення перевірки.
Таким чином, стверджує, що наведені відповідачем документи не підтверджують наявність у ОСОБА_3 статусу кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ «Єристівський ГЗК», як і наявність такого статусу у будь-якої іншої фізичної особи. А відтак, робить висновок, що цитовані відповідачем документи не доводять вчинення посадовими особами позивача порушень, як і факту застосування санкцій до позивача.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 440/9705/25 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Будівельників, буд. 15, м. Горішні Плавні, Полтавська область, код ЄДРПОУ 35713283) до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (пр-т Олександра Поля, буд. 57, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 43968079) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №000/260/5001 від 06.05.2025.
Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 24244,00 грн. (двадцять чотири тисячі двісті сорок чотири гривні).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, з викладенням у судовому рішенні висновків, які не відповідають обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 року у справі № 440/9705/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Єристівський ГЗК» відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована твердженнями про хибність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000/260/5001 від 06.05.2025 у повному обсязі через недоведеність належними і достатніми доказами обставин того, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Єристівський ГЗК» у розмірі 49,3%, а також у зв`язку з порушенням процедури проведення камеральної перевірки.
З посиланням на приписи підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пункти 76.1, 76.3 статті 76, абзац 2 пункту 200.10 та абзац 1 та 2 пункту 200.4-1 статті 200 ПК України наполягав на правомірності проведеної у спірних правовідносинах камеральної перевірки, оскільки за нормами ПК України якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування. Тобто, податковим законодавством встановлено необхідність дослідження наявності санкцій під час проведення камеральної перевірки з питань бюджетного відшкодування ПДВ.
Таким чином, контролюючий орган мав повноваження на прийняття податкового повідомлення-рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування за наслідками камеральної перевірки ТОВ «Єристівський ГЗК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2025 року, заявленої платником податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій). 
З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 січня 2024 року у справі № 440/2547/22, вказував, що якщо під час камеральної перевірки контролюючий орган на підставі інформаційних баз даних виявить, що платник податків занизив податкові зобов`язання з відповідного податку, це може бути підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення із визначенням суми занижених зобов`язань. Однак, у випадку, якщо для висновку про заниження податкових зобов`язань необхідним є дослідження безпосередньо первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності, питання достовірності, повноти нарахування і сплати податку підлягає перевірці шляхом проведення документальної перевірки. У даному ж випадку камеральною перевіркою взагалі не перевірялись первинні документи та не встановлювалось заниження податкових зобов`язань платником податків. Відтак, перевірка проведена правомірно.
На переконання контролюючого органу, додаткове посилання в акті камеральної перевірки на інформацію з відкритих джерел, зокрема: дані інтернет порталу «Orbis», відомості з офіційного веб-сайту групи компаній «Феррекспо» (www.ferrexpo.com), декларацію ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру декларацій (public.nazk.gov.ua) не свідчить про незаконність проведення камеральної перевірки, так як ця інформація стосувалась беніфіціарного власника позивача, при цьому первинні бухгалтерські документи підприємства перевірці не підлягали.
По суті спірних правовідносин повідомив, що у наданому ТОВ «Єристівський ГЗК» на виконання вимог абзацу 4 пункту 46.2 статті 46 ПК України Звіті незалежного аудитора за 2023 рік, в розділі 810000 «Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ» зазначено: «…Станом на 31 грудня 2024 року Компанія має єдиного акціонера Ferrexpo AG, якому належить 100% акцій (310 000 000 шт). Аналогічний стан був і на 31 грудня 2023 року. Компанія є основною виробничою потужністю для групи підприємств, які знаходяться під контролем компанії Ferrexpo рlс (спільно іменуються як «Група компаній Ferrexpo»), яка є публічною компанією, акції якої котируються на Лондонській фондовій біржі. 24 травня 2007 року компанія Ferrexpo рlс («Кінцева материнська компанія») придбала 100% частку в компанії Ferrexpo AG за рахунок обміну акцій, у результаті чого відбулося об`єднання підприємств під спільним контролем. Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує Мinсо Trust, бенефіціарами якої є ОСОБА_7 та його найближчі родичі і яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo».
Вищенаведене також підтверджується інформацією з відкритих джерел: Згідно з даними інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com) акціями підприємства ТОВ «Єристівський ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна – Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLС (країна – Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). Акції FERREXPO PLС належать: 49,3% - компанії Fevamotinico S.a.r.l. (країна - Велике Герцогство Люксембург), реєстраційний № B128246. Відповідно до даних інтернет-порталу Orbis фізична особа ОСОБА_7 (Україна, податковий номер НОМЕР_1 ) має 6 ролей у 6 компаніях, в тому числі у Fevamotinico S.a.r.l. з позначкою – Акціонер (останній власник). Документом «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpo PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): Мова оригіналу: «The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.» «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», бенефіціарами якого в свою чергу є ОСОБА_7 та двоє членів його родини. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 49,3 %, 30.06.2023 – 49,5 %).», сторінка 28. Відповідно до Декларації громадянина України ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру декларацій осіб (офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - public.nazk.gov.ua), поданої ним як уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування особою (Народний депутат України, вид декларації - перед звільненням) в розділі «Ціні папери» задекларовано право власності декларанта на акції юридичної особи Minco Trust indirectly Ferrexpo plc (Мінко Траст опосередковано Феррекспо) місцезнаходження Сінгапур та Великобританія в кількості 231400000, номінальною вартістю 7230000 грн. ОСОБА_3 володіє «The Minco Trust» та опосередковано FERREXPO PLC, яке є материнською компанією ТОВ «Єристівський ГЗК» код ЄДРПОУ 35713283 (49,3%). 
Водночас, за даними Державного реєстру санкцій щодо ОСОБА_3 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер 2703504097) у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції», прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. 
Санкції введено в дію Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1). Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій - безстроково.
Вважав, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до частини 1 статті 51 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019 року № 361-IX юридичні особи, зокрема і позивач, повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності, а приписи частини 8 статті 51 вказаного Закону (вимоги цієї статті не поширюються, зокрема, на публічні компанії (юридичні особи, створені у формі публічного акціонерного товариства, акції яких допущені до торгів принаймні на одній фондовій біржі (регульованому ринку) з переліку іноземних фондових бірж (регульованих ринків), який формується в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, на які розповсюджуються вимоги щодо розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, рівнозначні тим, що були прийняті Європейським Союзом)) - не стосуються ТОВ «Єристівський ГЗК».
Вказує, що судом першої інстанції не були враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10.01.2024 у справі № 910/268/23 про забезпечення позову за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", 3.Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", 4.Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 45 979 796 953,50 грн, де колегія суддів виснувалась : «…коли перед судом постає питання щодо встановлення кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, розкриття структури власності повинно відбуватися до тієї міри, яка дозволить встановити саме фізичну особу, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність компанії або дозволить дійти висновку, що кінцевий суб`єкт у структурі власності не входить до спільної групи з іншими особами та не здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи. Тобто, з урахуванням принципу змагальності сторін судового процесу, на спростування наведених позивачем доводів про кінцевого бенефіціарного власника акцій та часток, відповідач та скаржники мали надати відомості про іншу фізичну особу, яка є бенефіціарним власником часток, або про те, що така особа відсутня. Однак, ні відповідач, ні скаржники не надали у попередні судові інстанції відповідні докази на спростування зазначених обставин щодо осіб, які мають істотну участь у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), і далі - до можливості встановлення фізичних осіб, які є вигодонабувачами від утримання частки компанії, та не вказали про існування будь-яких перешкод в отриманні та наданні суду відповідної інформації, обмежившись лише посилання на норму ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та на інформацію, що зазначена у виписці про стан рахунку в цінних паперах, які не містять інформації про кінцевого бенефіціарного власника часток та акцій». Верховний Суд також звернув увагу, що згідно з частиною 5 статті 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вимоги указаної статті щодо визнання достовірними відомостей, внесених до ЄДР, не застосовуються у правовідносинах щодо статусу відомостей про кінцевих бенефіціарних власників.
Щодо правомірності використання інтернет-порталу ORBIS повідомив, що так як комерційні бази даних Bureau Van DiJk містять інформацію про фінансові дані, дані щодо засновників, види діяльності та іншу інформацію про компанії під час здійснення підприємствами контрольованих операцій, вона може використовуватися як загальнодоступні джерела інформації про зіставність операцій та осіб для оцінки трансфертного ціноутворення (лист ДФС України від 29.10.2015р. № 22908/6/99-99-19-02-02-15). 
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а скаргу – без задоволення.
Вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції з`ясовані у повному обсязі та доведені обставини, які підтверджують та обґрунтовують необхідність задоволення адміністративного позову.
Посилаючись на підстави та обставини справи, викладені у позовній заяві, зауважив, що доводи контролюючого органу, які викладені в апеляційній скарзі та стали підставою прийняття спірного податкового повідомлення-рішення № 000/260/5001 від 06.05.2025, спростовуються матеріалами справи.
Наполягав на недотриманні відповідачем процедури призначення та проведення перевірки, адже у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. Натомість, інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Стверджував, що відповідач під час проведення камеральної перевірки неправомірно, в порушення пункту 75.1.1 ПК України, виходячи за межі свої повноважень, проаналізував дані, а саме: Звіт незалежного аудитора за 2023 рік щодо ТОВ «Єристівський ГЗК»; дані інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com); Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024, компанії Ferrexpo PLC; декларацію Фізичної особи з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Вважає, що ці документи не підлягали аналізу під час проведення цієї камеральної перевірки, оскільки вони: (1) не є частиною податкової звітності ТОВ «Єристівський ГЗК»; (2) не пов`язані з податковою декларацією ТОВ «Єристівський ГЗК» з податку на додану вартість за лютий 2025 року; (3) не містяться у переліку даних, які підлягають перевірці згідно з пп. 75.1.1 ст. 75 ПК України, (4) не зазначені на сторінці 2 Акту перевірки. Таким чином, під час проведення камеральної перевірки відповідач аналізував дані не у спосіб, передбачений для такого виду перевірки.
Вкотре наголосив, що відповідно до даних Державного реєстру санкцій, жодних cанкцій не застосовано до ТОВ «Єристівський ГЗК», Товариства з обмеженою відповідальністю "Феррекспо Сервіс" або Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) (як учасників позивача).
Також, відповідно до офіційної звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), а саме річного звіту та фінансової звітності Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) за 2024 рік, опублікованої 10 квітня 2025 року, станом на 31 грудня 2024 року, 49,32% акцій компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС) належать компанії Fevamotinico S.a.r.l. (Февамотініко С.а.р.л.), якою, в свою чергу, на 100% володіє траст The Minco Trust (Зе Мінко Траст). Як зазначено у цьому ж документі, вигодонабувачами трасту The Minco Trust (Зе Мінко Траст) є три фізичні особи – Фізична особа та його двоє найближчих родичів. З наявної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС).
З посиланням на частину 1 та 2 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) зазначив про відсутність у ТОВ «Єристівський ГЗК» бенефіціарного власника, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, відповідно до якого "інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи - Кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого бенефіціарного власника: Неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі". Таким чином, відомості щодо засновників та учасників ТОВ «Єристівський ГЗК», які внесені до Єдиного державного реєстру, є достовірними.
Просив відхилити посилання відповідача на дані Проміжного результату компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024, опублікованого 31 липня 2024 року на офіційному сайті www.ferrexpo.com, оскільки з наявної інформації неможливо встановити розмір частки кожного з вигодонабувачів трасту у статутному капіталі компанії Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС).
Підсумовуючи вищевикладене, використана контролюючим органом в якості доказу інформація, наведена у Проміжних результатах за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року, та у Звіті незалежного аудитора за 2023 рік по ТОВ «Єристівський ГЗК», та даних інтернет порталу Orbis, не доводить факту того, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Єристівський ГЗК» у розмірі 49,3 %. 
Отже, існує недоведеність обставин того, що ОСОБА_3 у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" є кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Єристівський ГЗК», який здійснює прямий або непрямий вирішальний вплив (контроль) на діяльність Товариства, оскільки висновок контролюючого органу, за таких обставин, носить характер припущення.
Заперечував проти врахування постанови Верховного Суду від 10.01.2024 по справі №910/268/23, на яку посилався відповідач в обґрунтування своєї правової позиції, оскільки з аналізу пунктів 123, 130, 135, 153, 258 вказаної постанови вбачається, що: предметом спору не було визнання або встановлення статусу кінцевого бенефіціарного власника; Верховний Суд прямо зазначив, що «ОСОБА_1» не є власником корпоративних прав; категорія «кінцевого бенефіціарного власника» застосовувалася функціонально, у межах аналізу можливості застосування заходів забезпечення позову. Отже, твердження апелянта про те, що зазначена постанова «встановлює» кінцевого бенефіціарного власника для цілей податкового спору, не відповідає її змісту.
Крім того, постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 910/268/23 ухвалена у господарській юрисдикції, у межах спору та процесуальних питань, пов`язаних із забезпеченням позову (накладення арешту/заборона відчуження корпоративних прав), а не у спорі щодо правомірності податкового повідомлення-рішення та критеріїв бюджетного відшкодування. Сам Верховний Суд у наведеній постанові прямо підкреслює, що висновки оцінюються в контексті конкретних правовідносин та предмета розгляду (у справі — забезпечення позову), а застосування доктрини «підняття корпоративної завіси» відбувається у конкретному спорі та у певних правовідносинах, не «скасовуючи» самостійність юридичної особи загалом (пункти 153– 154, 258 постанови Верховного Суду). Таким чином, зазначена постанова не може розглядатися, як безумовний доказ для цілей адміністративного провадження щодо правомірності податкового повідомлення рішення форми «В3».
У наданих до суду апеляційної інстанції 15.04.2026 додаткових поясненнях контролюючий орган повідомив, що дані, подані ТОВ «Єристівський ГЗК» державному реєстратору та внесені в Єдиний державний реєстр стосовно структури власності та відсутності кінцевого бенефіціарного власника не відповідають інформації з відкритих джерел. Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23, серед іншого, задоволено заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову та накладено арешт на частину корпоративних прав у розмірі 50,3% від статутного капіталу ТОВ «Єристівський ГЗК», які опосередковано належать ОСОБА_3 через FERREXPO AG (ФЕРРЕКСПО АГ, ідентифікаційний код з торговельного реєстру: CHE-109.378.764, місцезнаходження: Bahnhofstrasse 13, CH-6340, Baar, Switzerland Банхофштрассе, буд.13, місто Баар, 6340, Швейцарія).
Крім того, з метою належного захисту інтересів держави, Східне МУ ДПС по роботі з ВПП надіслало Фонду гарантування вкладів фізичних осіб лист від 12.02.2026 № 636/5/32-00-05-19 для надання всієї наявної інформації та документів, що підтверджують обставини володіння та здійснення контролю ОСОБА_3 над ТОВ «Єристівський ГЗК». 
Проінформував про отриману від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до матеріалів справи відповідь на запит вх. від 27.02.2026 № 1645/5, в якій зазначено, що: «..Відповідно до річної декларації ОСОБА_8 за 2016, поданої як Народним депутатом України, останній задекларував, що через Minco Trust є власником акцій Ferrexpo Рlс…Крім того, згідно Проспекту емісії акцій Ferrexpo рlс від 2007 про продаж 152,097,932 акцій компанії та допуск до офіційного списку Управління фінансових послуг та до торгів на Лондонській фондовій біржі (ІРО), зазначено, що акціонер продавець (Fevamotinico S.a.r.l) повністю контролюється Minco Trust, серед бенефіціарів якого є ОСОБА_7 . Хоча Групою надалі керуватиме виконавчий комітет, членом якого є ОСОБА_7 , який зараз не є учасником і не буде учасником після Глобальної пропозиції, проте ОСОБА_7 матиме змогу опосередковано впливати на бізнес Групи через свою бенефіціарну частку в Minco Trust, яке, як власник усього випущеного капіталу акціонера-продавця, має можливість контролювати всі дії, які потребують схвалення акціонерів, у тому числі схвалення значних корпоративних правочинів, і він також буде невиконавчим директором Компанії.…Крім всього іншого, відповідно до витягу з Офіційного комерційного реєстру Кантону Цуг Швейцарії (Handelsregisteramt des Kantons Zug) https://zg.chregister.ch/cr-portal/auszug/auszug.xhtml?uid=CHE-109.378.764 в період з 21.11.2008 по 02.03.2020 року ОСОБА_7 виступав уповноваженим підписантом компанії FERREXPO AG, з правом колективного підпису…Відповідно до витягу з Центрального реєстру підприємств Данії (Det Centrale Virksomhedsregister, CVR) https://datacvr.virk.dk/enhed/virksomhed/30700279, починаючи з 14.04.2008 і до цього часу (через компанія Vorskla Steel Holdings Limited, Кіпр) Костянтин Жеваго є бенефіціарним власником компанії VORSKLA STEEL DENMARK A/S (CVR-номер 30700279, місцезнаходження: Хавневей, буд. 31, Фредеріксверк, Данія, 3300) — опосередкована участь і право голосу становлять 100%). При цьому, в період з 27.02.2009 до 24.03.2022 одним із власників компанії виступала вищезгадана Fevamotinico SaRL. Тобто, Костянтин Жеваго здійснював контроль над VORSKLA STEEL DENMARK A/S та реалізовував своє право голосу в управлінні цією компанією, в тому числі, через Fevamotinico SaRL, що свідчить підконтрольність ОСОБА_6 компанії Fevamotinico SaRL. Наведені факти свідчать про те, що компанії ПрАТ «Полтавський ГЗК», ТОВ «Єристівський ГЗК», ТОВ «Біланівський ГЗК», ТОВ «ФЕРРЕКСПО СЕРВІС», FERREXPO AG, FERREXPO Plc, Fevamotinico SaRL та Minco Trust належать Костянтину Жеваго та знаходяться під його контролем».
У клопотанні від 06.05.2026 представник позивача вкотре наголосив, що контролюючий орган під час проведення камеральної перевірки вийшов за межі своїх повноважень та проаналізував дані, які не містяться у переліку даних, які підлягають перевірці згідно з підпунктом 75.1.1 статті 75 ПК України, а тому не повинні підлягати аналізу при проведенні такого виду перевірки.
З посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23 травня 2019 року у справі № 804/8228/14, від 23 липня 2020 року у справі № 805/1584/17-а, наголошував, що у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати повноту нарахування і сплати позивачем податків, оскільки камеральною перевіркою охоплюються лише показники податкової звітності, у зв`язку з чим перевірка будь-яких інших відомостей перебуває поза межами даної перевірки. 
Аналіз достовірності сформованих платником показників податкової звітності під час камеральної перевірки не здійснюється. Натомість, інші обставини, які впливають на своєчасність, достовірність, повноту нарахування і сплати податків, повинні бути предметом перевірки контролюючим органом під час здійснення іншого виду перевірок, а саме - документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 ПК України.
Акцентував увагу суду апеляційної інстанції, що у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відсутні відомості про застосування до позивача будь-яких спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), а тому зазначені у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні норми пунктів 200.4-1, 200.12-1 та 200.14-1 ПК України є незастосовними для обставин, викладених в акті перевірки.
Крім того, період проведення перевірки відповідно до акту з 21.03.2025 по 08.04.2025, а рішення про застосування санкції до Фізичної особи ОСОБА_3 - від 12.02.2025, тобто під час проведення перевірки будь-якого рішення про застосування санкції прийнято не було.
З вказівкою на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 640/12206/19 та від 21.07.2025 у справі № 160/30897/24, зауважив, що у розумінні пункту 30 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
А тому, враховуючи, що частки фізичної особи та двох членів його родини не виокремлені, а з наданих відповідачем доказів неможливо встановити, яка саме частка у «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico») належить підсанкційній особі — більше чи менше 25%, відповідно, податковий орган, зазначаючи про здійснення непрямого вирішального впливу на компанії групи, ґрунтує свої висновки на припущеннях та на доказах, які не підтверджують наведену обставину.
У клопотанні від 06.05.2026 представник позивача просив долучити до матеріалів справи доказ - постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі № 440/11126/25, адже вказане судове рішення має істотне значення для вирішення справи № 440/9705/25, оскільки ним досліджені обставини щодо встановлення кінцевого бенефіціарного власника ТОВ «Єристівський ГЗК», які є преюдиційними для даного спору. 
Контролюючий орган, у наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 13.05.2026 зазначив, що оскільки ТОВ «Єристівський ГЗК» цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства щодо визначення кінцевого бенефіціарного власника, контролюючий орган не позбавлений можливості використовувати інші джерела інформації. Тому, під час проведення камеральної перевірки було використано: 
- податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2025 року від 20.03.2025 № 9071892238; 
- Звіт незалежного аудитора за 2023 рік, який ТОВ «Єристівський ГЗК» на виконання вимог абзацу четвертого пункту 46.2 статті 46 ПК України надано до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків засобами електронного зв`язку 09.05.2024 (вх. №3702/6/ ЕКПП); 
- база даних ІКС «Податковий блок», в якій зазначено, що стосовно ОСОБА_3 введено санкції Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»; 
- документ «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpo PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com ); 
- дані інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), в якому зазначено, що акціями підприємства ТОВ «Єристівський ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна – Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLС (країна Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). В свою чергу акції FERREXPO PLС належать компанії Fevamotinico S.a.r.l . (країна - Велике Герцогство Люксембург, реєстраційний № B128246) в розмірі – 49,3 %;
- дані Державного реєстру санкцій, про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_3 . Санкції введено в дію Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1). Термін дії санкцій - безстроково.
Таким чином, камеральна перевірка ТОВ «Єристівський ГЗК» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платнику податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року, проведена відповідно до вимог чинного законодавства.
Додатково зауважив, що в силу положень пункту 200.14-1 статті 200 ПК України, податкове повідомлення - рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування, винесене внаслідок встановлення протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку встановленому Законом України «Про санкції», - не підлягає оскарженню.
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній та додаткових поясненнях, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та необґрунтоване.
Представник позивача у судові засідання не прибув, про дату час та місце їх проведення повідомлявся заздалегідь та належним чином шляхом направлення судових повісток у системі «Електронний суд». 
У клопотанні від 14.05.2026 просила відкласти розгляд справи у зв`язку з лікарняним.
Надаючи оцінку вказаному клопотанню колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до приписів частини 1 статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Колегією суддів не встановлено таких випадків.
З наявних у матеріалах справи протоколів фіксації судових засідань вбачається, що 31.03.2026 представником позивача було подано клопотання про відкладення розгляду справи № 440/9705/25, призначеної на 02.04.2026 у зв`язку із перебуванням у іншому судовому засіданні. Колегією суддів було задоволено вказане клопотання та відкладено розгляд справи на 16.04.2026 о 12:30.
06.04.2026 представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 16.04.2026 о 12:30 у зв`язку із перебуванням у відпустці.
10.04.2026 представник позивача також подав клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 16.04.2026 о 12:30 у зв`язку із перебуванням у відрядженні.
16.04.2026 розгляд справи № 440/9705/25 було перенесено на 07.05.2026 о 12:30 у зв`язку з неявкою у судове засідання сторін через збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку.
06.05.2026 представник ТОВ "Єристівський ГЗК" подала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 07.05.2026 о 12:30 у зв`язку із перебуванням у іншому судовому засіданні.
07.05.2026 у судовому засіданні, колегією суддів при розгляді вказаного клопотання було враховано, що судовий розгляд даної справи за клопотанням представника позивача вже відкладався, у зв`язку з чим розпочато розгляд справи за відсутністю представника позивача. Однак, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових пояснень оголошено перерву у судовому засіданні до 14.05.2026 о 14:45 год. 
Згідно із пунктом 2 частини 3 статті 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Відтак, повторна неявка представника позивача у судове засідання, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. До того ж ТОВ "Єристівський ГЗК" є юридичною особою та, якщо вважало, що участь представника у судовому засіданні є необхідною, могло залучити до розгляду справи у Другому апеляційному адміністративному суді іншого представника, або взяти участь міг безпосередньо керівник, однак таким правом не скористалось.
З огляду на неодноразове відкладення справи за клопотанням представника позивача, враховуючи належне повідомлення ТОВ "Єристівський ГЗК" про дату, час та місце розгляду справи, викладення представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу своєї правової позиції, надання додаткових письмових пояснень та можливість розгляду справи за наявними матеріалами без надання додаткових усних пояснень представника позивача, у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи слід відмовити. 
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" з 14.07.2008 зареєстровано у статусі юридичної особи, про що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.07.2008 вчинено запис за № 158410200000000802.
З розширеного витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" суд встановив, що у графі "Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи" значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: "неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі".
20.03.2025 Товариство через електронний кабінет подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за лютий 2025 року (реєстраційний номер 9071892238) разом із заявою про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у СЕА ПДВ та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Додаток 3), де в рядку 20.2 задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, у розмірі 225 902 574 грн.
У зв`язку з цим головним державним інспектором відділу податкового адміністрування підприємств гірничо-добувної галузі Криворізького управління податкового адміністрування підприємств СМУ ДПС Тесленко К. С. відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у порядку, встановленому статтею 76 Податкового кодексу України, у період з 21.03.2025 по 08.04.2025 було проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість платника податку, щодо якого (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників якого) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) за лютий 2025 року (податкова декларація з ПДВ від 20.03.2025 № 9038378680).
Результати камеральної перевірки було оформлено актом від 08.04.2025 № 210/32-00-50-0135713283, у якому на підставі приписів пункту 200.4-1 статті 200 Податкового кодексу України сформульовано висновок про відсутність у ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025 року (від 20.03.2025 № 9071892238) у розмірі 225 902 574 грн.
Такий висновок відповідач мотивував встановленими перевіркою обставинами того, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат" у розмірі 49,3%. Водночас, відносно вказаної особи Указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким до громадянина України ОСОБА_3 відповідно до Закону України «Про санкції» застосовано обмежувальні заходи (санкції) шляхом, зокрема, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
06 травня 2025 на підставі висновків акта перевірки від 08.04.2025 № 210/32-00-50-0135713283 відповідач сформував податкове повідомлення-рішення № 000/260/5001, яким повідомив Товариство про відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування за період лютий 2025 року та відсутність права на врахування суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у розмірі 225 902 574,00 грн за податковою декларацією №9038378680 від 20.03.2025.
Позивач, не погодившись із правомірністю висновків перевірки та сформованим на підставі таких висновків податковим повідомленням-рішенням, звернувся з цим позовом до суду, в якому просив скасувати у повному обсязі вищезазначене податкове повідомлення-рішення з мотивів його протиправності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000/260/5001 у повному обсязі з мотивів недоведеності належними і достатніми доказами висновку документальної невиїзної перевірки щодо того, що ОСОБА_3 є бенефіціарним власником, який опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ТОВ "Єристівський ГЗК" у розмірі 49,3%, а також з мотивів порушення процедури призначення та проведення документальної невиїзної перевірки.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів враховує таке.
Щодо посилання представника позивача на обставини незаконності призначення у порядку підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, пунктів 76.1, 76.3 статті 76, абзацу 2 пункту 200.10 та абзацу 1 та 2 пункту 200.4-1 статті 200 ПК України камеральної перевірки, як такої що проведена поза межами повноважень контролюючого органу, слід вказати, що правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.14, 20.1.19-1, 20.1.26, 20.1.46 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом; проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; виконувати рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", у сферах відносин, які регулюються цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; користуватися інформаційними базами даних державних органів, державними, у тому числі урядовими, системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами відповідно до закону; під час проведення перевірки та розгляду результатів перевірки отримувати письмові пояснення від посадових (службових) осіб з питань, що стосуються предмета перевірки, та їх документальне підтвердження.
Згідно з пунктом 46.1 статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Відповідно до пункту 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Згідно з пунктом 49.2 статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Відповідно до підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації подаються за базовий звітний період що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
У розумінні підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, що проводиться протягом 20 календарних днів, наступних за граничним строком подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку (у разі подання), а якщо такі документи були подані пізніше - за днем їх фактичного подання, та відповідно до вимог, визначених статтею 76 цього Кодексу, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, відповідно до цього Кодексу.
Так, згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
За змістом пункту 76.1 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Таким чином контролюючий орган зобов`язаний провести камеральну перевірку поданої платником податкової декларації у разі наявності поданої заяви про повернення суми бюджетного відшкодування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 822/1221/16 (провадження № К/9901/37528/18).
У вказаній постанові Верховний Суд також зазначив, що камеральною перевіркою охоплюються лише ті показники документів, які належать до податкової звітності та мають значення для правильності обчислення платником, зокрема сум ПДВ, які платник податку заявив до бюджетного відшкодування. Перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.
Тобто, фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами. Предметом дослідження камеральної перевірки можуть бути лише дані податкових декларацій (розрахунків) платника податків (та інші дані, визначені підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України), зокрема, - правильність відображення у відповідних рядках та стовпцях податкової декларації показників як результатів проведених розрахунків (арифметичних дій) та/або методологія проведення цих розрахунків.
У разі ж, якщо дослідженню підлягають документи по проведеним операціям, то така перевірка не може відноситись до категорії камеральної перевірки. За наявності підстав та для цілей з`ясування обставин формування відповідних показників податкової звітності на підставі іншої податкової інформації, ніж передбачені підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, у встановлених ПК України випадках (зокрема, визначених у пункті 78.1. статті 78 ПК України), проводиться документальна перевірка з відповідним інформуванням платника податків про її проведення, що, у свою чергу, надає право останньому надавати пояснення та їх документальне підтвердження.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2025 по справі № 805/232/17-а.
В контексті наведеного колегією суддів зі змісту Акту про результати камеральної перевірки ТОВ «Єристівський ГЗК» від 08.04.2025 № 210/32-00-50-01/35713283 встановлено, що при проведенні камеральної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2025 року під час опрацювання декларації використовувались : 
- податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2025 року від 20.03.2025 № 9071892238;
- інформація комп`ютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем ДПС: АС «Податковий блок», Єдиний реєстр податкових накладних, Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державний реєстр санкцій.
Отже, предметом спірної камеральної перевірки були не первинні документи по господарським операціям, а податкова звітність, дані Єдиного реєстру податкових накладних та відомості з інших відкритих джерел (АС «Податковий блок», Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державний реєстр санкцій), за наслідками проведення якої і встановлено порушення вимог ПК України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а саме відсутність права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з ПДВ за лютий 2025 року (від 20.03.2025 № 9071892238) у розмірі 225902574 грн, відповідно до пункту 200.4-1 статті 200 ПК України.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем проведено камеральну перевірку з дотриманням вимог податкового законодавства та за наявності правових підстав, що спростовує висновки суду першої інстанції про зворотне.
Щодо правомірності встановлених за наслідками камеральної перевірки ТОВ «Єристівський ГЗК» порушень пункту 200.4 статті 200 ПК України, внаслідок яких позивач у відповідності до пункту 200.4-1 статті 200.4 ПК України не має права на отримання бюджетного відшкодування, задекларованого у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року (від 30.03.2025 № 9071892238) у розмірі 225902574 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, регламентовано статтею 200 ПК України.
Пунктом 200.2 статті 200 ПК України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Відповідно до пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (пункт 200.9 статті 200 ПК України).
Як визначено пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Приписами пункту 200.14-1 статті 200 ПК України встановлено, що якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування.
Таке податкове повідомлення-рішення не підлягає оскарженню.
Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, контролюючим органом, під час камеральної перевірки, за результатами якої складено акт від 08.04.2025 № 210/32-00-50-01/35713283, не було виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року від 30.03.2025 № 9071892238. 
Натомість, в межах камеральної перевірки контролюючим органом зроблено висновок, що оскільки ОСОБА_3 є бенефіціарним власником та опосередковано володіє часткою у статутному капіталі ТОВ «Єристівський ГЗК» (код ЄДРПОУ 35713283 у розмірі 49,3 % та за даними Державного реєстру санкцій до ОСОБА_3 ( ОСОБА_9 ) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), зокрема щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, з урахуванням норм підпунктів 200.4-1, 200.12-1 статті 200 ПК України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою) та Указу Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України» від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (Додаток 1, позиція 3. Дата прийняття рішення про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку встановленому Законом України від 14 серпня 2014 року № 1644-VІІ «Про санкції»: 12.02.2025. Термін дії санкцій – безстроково), ТОВ «Єристівський ГЗК» не має права на отримання бюджетного відшкодування від`ємного значення згідно податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2025 року у розмірі 225902574 грн.
Згідно з приписами пункту 200.4-1 статті 200 ПК України платники податку, щодо яких у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Суми такого від`ємного значення зараховуються у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Як вбачається зі змісту Акту перевірки, відповідно до схематичного зображення структури власності ТОВ «Єристівський ГЗК» згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відображено учасників структури власності ТОВ «Єристівський ГЗК»: акціями підприємства ТОВ «Єристівський ГЗК» володіє: 99,9990000001% «Ferrexpo AG», країна – Швейцарія; 0,0009999999% ТОВ «Феррекспо Сервіс», країна – Україна, який на 100% належить «Ferrexpo AG».
Акції «Ferrexpo AG» належить: 99,999999% «Ferrexpo PLС», країна – Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії; НОМЕР_2 % ОСОБА_1 (Вольфрам Куоні), громадянин Швейцарської Конфедерації.
Інша фізична особа, що здійснює контроль, зазначено з позначкою «відсутня».
Відповідно до зазначеної у Акті перевірки інформації та долучених до матеріалів справи пояснень, окрім податкової звітності та відомостей із відкритих баз даних, під час проведення камеральної перевірки ТОВ «Єристівський ГЗК» було використано: 
- Звіт незалежного аудитора за 2023 рік, який ТОВ «Єристівський ГЗК» на виконання вимог абзацу четвертого пункту 46.2 статті 46 ПК України надано до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків засобами електронного зв`язку 09.05.2024 (вх. № 3702/6/ ЕКПП); 
- базу даних ІКС «Податковий блок», в якій зазначено, що стосовно ОСОБА_3 введено санкції указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)»; 
- документ «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpo PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com ); 
- дані інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), в якому зазначено, що акціями підприємства ТОВ «Єристівський ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна – Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLС (країна Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). В свою чергу акції FERREXPO PLС належать компанії Fevamotinico S.a.r.l . (країна - Велике Герцогство Люксембург, реєстраційний № B128246) в розмірі – 49,3 %;
- дані Державного реєстру санкцій, про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_3 . Санкції введено в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (позиція 3 Додаток 1). Термін дії санкцій - безстроково.
Також, на підтвердження правомірності висновків Акту перевірки відповідачем до матеріалів справи долучено лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.02.2026 № 46-1758/26, яким повідомлено, що: «..Відповідно до річної декларації ОСОБА_8 за 2016, поданої як Народним депутатом України, останній задекларував, що через Minco Trust є власником акцій Ferrexpo Рlс……Крім того, згідно Проспекту емісії акцій Ferrexpo рlс від 2007 про продаж 152,097,932 акцій компанії та допуск до офіційного списку Управління фінансових послуг та до торгів на Лондонській фондовій біржі (ІРО), зазначено, що акціонер продавець (Fevamotinico S.a.r.l) повністю контролюється Minco Trust, серед бенефіціарів якого є ОСОБА_7 . Хоча Групою надалі керуватиме виконавчий комітет, членом якого є ОСОБА_7 , який зараз не є учасником і не буде учасником після Глобальної пропозиції, проте ОСОБА_7 матиме змогу опосередковано впливати на бізнес Групи через свою бенефіціарну частку в Minco Trust, яке, як власник усього випущеного капіталу акціонера-продавця, має можливість контролювати всі дії, які потребують схвалення акціонерів, у тому числі схвалення значних корпоративних правочинів, і він також буде невиконавчим директором Компанії.…Крім всього іншого, відповідно до витягу з Офіційного комерційного реєстру Кантону Цуг Швейцарії (Handelsregisteramt des Kantons Zug) https://zg.chregister.ch/cr-portal/auszug/auszug.xhtml?uid=CHE-109.378.764 в період з 21.11.2008 по 02.03.2020 року ОСОБА_7 виступав уповноваженим підписантом компанії FERREXPO AG, з правом колективного підпису…Відповідно до витягу з Центрального реєстру підприємств Данії (Det Centrale Virksomhedsregister, CVR) https://datacvr.virk.dk/enhed/virksomhed/30700279, починаючи з 14.04.2008 і до цього часу (через компанія Vorskla Steel Holdings Limited, Кіпр) Костянтин Жеваго є бенефіціарним власником компанії VORSKLA STEEL DENMARK A/S (CVR-номер 30700279, місцезнаходження: Хавневей, буд. 31, Фредеріксверк, Данія, 3300) — опосередкована участь і право голосу становлять 100%). При цьому, в період з 27.02.2009 до 24.03.2022 одним із власників компанії виступала вищезгадана Fevamotinico SaRL. Тобто, Костянтин Жеваго здійснював контроль над VORSKLA STEEL DENMARK A/S та реалізовував своє право голосу в управлінні цією компанією, в тому числі, через Fevamotinico SaRL, що свідчить підконтрольність ОСОБА_6 компанії Fevamotinico SaRL. Наведені факти свідчать про те, що компанії ПрАТ «Полтавський ГЗК», ТОВ «Єристівський ГЗК», ТОВ «Біланівський ГЗК», ТОВ «ФЕРРЕКСПО СЕРВІС», FERREXPO AG, FERREXPO Plc, Fevamotinico SaRL та Minco Trust належать Костянтину Жеваго та знаходяться під його контролем».
Указом Президента України № 81/2025 від 12.02.2025 введено в дію рішення РНБО від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», яким на певних осіб, у тому числі стосовно ОСОБА_3 ( ОСОБА_10 ) Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , Громадянство UA, податковий номер НОМЕР_1 , накладено безстроково персональні санкції:
1) позбавлення державних нагород України, інших форм відзначення; 
2) блокування активів – тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; 
3) обмеження торговельних операцій (повне припинення); 
4) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України (повне припинення); 
5) запобігання виведенню капіталів за межі України; 
6) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; 
7) заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; 
8) заборона користування радіочастотним спектром України; 
9) обмеження або припинення надання електронних комунікаційних послуг і використання електронних комунікаційних мереж (повне припинення); 
10) заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб – резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом; 
11) заборона або обмеження заходження іноземних невійськових суден та військових кораблів до територіального моря України, її внутрішніх вод, портів та повітряних суден до повітряного простору України або здійснення посадки на території України (повна заборона); 
12) заборона збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність; 
13) запровадження додаткових заходів у сфері екологічного, санітарного, фітосанітарного та ветеринарного контролю; 
14) припинення дії торговельних угод, спільних проектів та промислових програм у певних сферах, зокрема у сфері безпеки та оборони; 
15) заборона передання технологій, прав на об`єкти права інтелектуальної власності; 
16) заборона на набуття у власність земельних ділянок; 
17) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (заборона укладення договорів та вчинення правочинів; заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, виданих цією особою; заборона виплати дивідендів або інших платежів, пов`язаних із корпоративними правами (правом власності на частку, акції, паї) на користь особи щодо якої застосовані санкції та осіб, що діють від її імені).
З преамбули Закону України від 14 серпня 2014 року №1644-VII «Про санкції» (далі - Закон № 1644-VII) слідує, що інститут санкцій законодавець запровадив з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.
Частиною першою статті 1 Закону № 1644-VII встановлено, що з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
Частиною першою статті 2 Закону № 1644-VII визначено, що правову основу застосування санкцій становлять Конституція України, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закони України, нормативні акти Президента України, Кабінету Міністрів України, рішення Ради національної безпеки та оборони України, відповідні принципи та норми міжнародного права.
Згідно із частиною третьою статті 5 Закону № 1644-VII рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
На виконання вимог частини п`ятої 5 статті 5 Закону № 1644-VII реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 ПК України.
Згідно із статтею 21-1 ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», шляхом здійснення таких заходів:
анулювання ліцензій на право здійснення діяльності у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального - у разі застосування санкції щодо анулювання або зупинення ліцензій та інших дозволів, одержання (наявність) яких є умовою для здійснення певного виду діяльності;
відмова/зупинення у поверненні помилково та/або надміру сплачених сум податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пені, штрафів - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
відмова в наданні розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), а також у прийнятті рішення про перенесення строків сплати розстрочених (відстрочених) сум - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених пунктом 21-1.1 цієї статті, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Згідно із пунктом 200.12-1 статті 200 ПК України з дати прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», зупиняються бюджетне відшкодування узгодженої суми бюджетного відшкодування та перебіг строків здійснення такого бюджетного відшкодування, визначених цією статтею.
Зазначена в абзаці першому цього пункту сума бюджетного відшкодування залишається доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та перераховується цим органом на рахунок платника податку в обслуговуючому банку/небанківському надавачі платіжних послуг та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України, протягом п`яти операційних днів з дати прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Таким чином, з наведеного слідує, що держава обмежує право осіб, щодо яких прийнято рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) в одержанні коштів з держаного бюджету України.
Законом України від 18.06.2024 № 3813-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства», який набрав чинності з 01.08.2024, ПК України було доповнено, зокрема, підпунктом 14.1.241-1 такого змісту:
"14.1.241-1. Термін "кінцевий бенефіціарний власник" вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Відповідно до преамбули Закону України від 06.12.2019 № 361-IX "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", який набрав чинності з 28.04.2020, цей Закон спрямований на захист прав та законних інтересів громадян, суспільства і держави, забезпечення національної безпеки шляхом визначення правового механізму запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (надалі – Закон № 361-IX).
За визначенням, наведеним у пункті 30 частини першої статті 1 вказаного Закону, кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Кінцевим бенефіціарним власником є:
для юридичних осіб - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, - засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також будь-яка інша фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність трасту (в тому числі через ланцюг контролю/володіння);
для інших подібних правових утворень - особа, яка має статус, еквівалентний або аналогічний особам, зазначеним для трастів.
Ознакою здійснення прямого вирішального впливу на діяльність є безпосереднє володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи.
Ознаками здійснення непрямого вирішального впливу на діяльність є принаймні володіння фізичною особою часткою у розмірі не менше 25 відсотків статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трасти або інші подібні правові утворення, чи здійснення вирішального впливу шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи, або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, незалежно від формального володіння.
При цьому кінцевим бенефіціарним власником не може бути особа, яка має формальне право на 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі, але є комерційним агентом, номінальним власником або номінальним утримувачем, або лише посередником щодо такого права.
Положеннями частини першої статті 5-1 Закону № 361-IX передбачено, що юридичні особи повинні мати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або його відсутність та структуру власності.
Юридичні особи зобов`язані подавати інформацію про кінцевого бенефіціарного власника або про його відсутність та структуру власності для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Юридичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, і фізичні особи, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, зобов`язані надавати на запит юридичних осіб інформацію, необхідну для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, а також самостійно повідомляти юридичних осіб про зміну кінцевого бенефіціарного власника та/або структури власності юридичної особи протягом 5 робочих днів з дати виникнення такої зміни.
Методологія визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника розробляється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, за результатами проведеного обговорення з громадськістю, затверджується Кабінетом Міністрів України та Національним банком України.
Відповідно до абзацу четвертого частини другої статті 5-1 Закону України від 06 грудня 2019 № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» Кабінет Міністрів України постановою від 19 вересня 2023 р. № 1011 затверджено Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника (далі - Методологія).
Відповідно до пункту 2 Методології остання поширюється на юридичних осіб приватного права, утворених і зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім осіб, визначених частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
На виконання вимог частини третьої статті 5-1 Закону № 361-IX юридичні особи зобов`язані підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані, повідомляти державного реєстратора про зміни протягом 30 робочих днів з дня їх виникнення та подавати державному реєстратору документи, що підтверджують зазначені зміни, у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Водночас, за визначенням частини восьмої статті 5-1 Закону № 361-ІХ вимоги цієї статті не поширюються на політичні партії, структурні утворення політичних партій, професійні спілки, їх об`єднання, організації профспілок, передбачені статутом профспілок та їх об`єднань, творчі спілки, місцеві осередки творчих спілок, організації роботодавців, їх об`єднання, адвокатські об`єднання, адвокатські бюро, організації, що здійснюють професійне самоврядування у сфері нотаріату, релігійні організації, державні органи, органи місцевого самоврядування, їх асоціації, публічні компанії (юридичні особи, створені у формі публічного акціонерного товариства, акції яких допущені до торгів принаймні на одній фондовій біржі (регульованому ринку) з переліку іноземних фондових бірж (регульованих ринків), який формується в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, на які розповсюджуються вимоги щодо розкриття інформації про кінцевих бенефіціарних власників, рівнозначні тим, що були прийняті Європейським Союзом), державні та комунальні підприємства, установи, організації, торгово-промислові палати, державні пенсійні фонди, житлово-будівельні кооперативи, дачні (дачно-будівельні) кооперативи, садівничі та гаражні (гаражно-будівельні) кооперативи (товариства), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, асоціації власників житлових будинків, внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій сільськогосподарські кооперативи, сільськогосподарські кооперативні об`єднання, відокремлені структурні підрозділи із статусом юридичної особи (крім відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації).
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ТОВ «Єристівський ГЗК», у графі «Інформація про кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи» значиться, що кінцевий бенефіціарний власник відсутній. Причина відсутності кінцевого власника: «неможливо визначити КБВ через наявність у структурі власності публічної компанії, акції якої допущені до торгів на Лондонській Фондовій Біржі» (т. 1 а. с. 29-35).
Однак, як вбачається зі змісту Меморандуму щодо структури власності та контролю над Ferrexpo PLC (Феррекспо ПЛС), переклад якого з англійської на українську мову додано позивачем до матеріалів справи, Компанія та її прямі або непрямі дочірні компанії – «Група» є публічною компанією з обмеженою відповідальністю, а не публічним акціонерним товариством, як того вимагає частина восьма статті 5-1 Закону № 361-ІХ.
Доказів зворотного позивачем до матеріалів справи долучено не було.
З огляду на вищевказану обставину, та враховуючи, що позивач також створений у формі товариства з обмеженою відповідальністю, а не публічного акціонерного товариства, колегія суддів зауважує, що він не підпадає під виключення, передбачене частиною восьмою статті 5-1 Закону № 361-ІХ, і на нього розповсюджується як дія вказаної статті так і Методологія.
Отже, позивач зобов`язаний підтримувати відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи в актуальному стані.
Відповідно до пункту 5 Методології визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника або встановлення факту його відсутності включає в себе такі етапи:
1) дослідження ознак, характеру та міри (рівня, ступеня, частки) прямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом безпосереднього володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи;
2) дослідження ознак, характеру (вигоди, інтересу) та міри (рівня, ступеня, частки) непрямого вирішального впливу (контролю) на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб, трастів або інших подібних правових утворень чи здійснення вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом реалізації права контролю, володіння, користування або розпорядження всіма активами чи їх часткою, права отримання доходів від діяльності юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування органів управління, а також вчинення правочинів, які дають можливість визначати основні умови господарської діяльності юридичної особи або діяльності трасту або іншого подібного правового утворення, приймати обов`язкові до виконання рішення, що мають вирішальний вплив на діяльність юридичної особи, трасту або іншого подібного правового утворення незалежно від формального володіння;
3) дослідження інформації про засновників, довірчих власників, захисників (у разі наявності), вигодоодержувачів (вигодонабувачів) або групу вигодоодержувачів (вигодонабувачів), а також про будь-яких інших фізичних осіб, які здійснюють вирішальний вплив на діяльність трасту або іншого подібного правового утворення (зокрема через ланцюг контролю / володіння), у випадку їх наявності у структурі власності юридичної особи та/або у випадку утворення юридичної особи - правового утворення, подібного до трасту. Щодо трастів та інших подібних правових утворень, вигодоодержувачі (вигодонабувачі) яких характеризуються певними ознаками або класом, встановлюється інформація про таких вигодоодержувачів (вигодонабувачів), яка б надала можливість встановити їх особу в момент виплати чи реалізації ними належних їм прав;
4) здійснення систематизації, узагальнення, аналізу та документування інформації, отриманої під час дій, визначених підпунктами 1-3 цього пункту;
5) проведення моніторингу та актуалізації (оновлення) інформації про кінцевих бенефіціарних власників.
Кількість осіб, які здійснюють прямий та/або непрямий вирішальний вплив (контроль), не є фіксованою та може бути різною на основі поєднання форм власності, контролю та/або іншого впливу. Якщо в результаті дослідження інформації на наявність ознак вирішального впливу на діяльність юридичної особи встановлено більше однієї особи, кожна така особа вважається кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи.
У розумінні пункту 8 Методології дослідження інформації для визначення кінцевого бенефіціарного власника включає в себе збір та проведення аналізу інформації (даних), необхідної для встановлення вирішального впливу на діяльність юридичної особи, отриманої з джерел, визначених у цьому розділі, та з урахуванням особливостей нормативно-правового регулювання створення, режиму майна, переданого засновниками, державної реєстрації та діяльності юридичної особи, а також ідентифікацію та верифікацію даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника.
Згідно з пунктом 10 Методології конкретні форми та шляхи дослідження інформації, аналізу фактичних даних з метою з`ясування ознак і засобів набуття / зміни вирішального впливу визначаються в кожному випадку окремо.
Порядок і етапи дослідження та визначення ознак вирішального впливу, їх обсяг, зміст та послідовність проведення, передбачені цією Методологією, можуть змінюватися залежно від обставин, які виникають під час дослідження наявності впливу на діяльність юридичної особи.
За змістом пункту 12 Методології з`ясування даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та ознак непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи може здійснюватися за допомогою інформації, зокрема, яка міститься:
1) у внутрішніх (локальних) документах юридичної особи, які регламентують порядок створення та діяльність юридичної особи залежно від її організаційно-правової форми, а саме в установчих документах (засновницькому договорі, статуті, рішенні про утворення юридичної особи, яка діє на підставі модельного статуту юридичної особи), положеннях про органи управління юридичної особи (положеннях про загальні збори, наглядову раду, раду директорів, виконавчий орган, ревізійну комісію та інші органи, утворені відповідно до рішень юридичної особи);
2) у протоколах засідань органів управління юридичної особи, а саме установчих/загальних зборів засновників/учасників/акціонерів/членів, рішеннях одноосібних/колегіальних органів (наказах, розпорядженнях, рішеннях);
3) у корпоративному договорі, за яким учасники товариства зобов`язуються реалізовувати свої права та повноваження певним чином або утримуватися від їх реалізації;
4) у письмових угодах про здійснення від імені юридичної або фізичної особи правочинів з управління майновими/немайновими правами, набуття/припинення майнових/немайнових прав юридичної або фізичної особи та в документах про стан їх виконання;
5) в обліково-статистичній (адміністративній), фінансовій та податковій звітності, яка ведеться та розкривається юридичною особою відповідно до вимог законодавства, аудиторських звітах, результатах перевірок фінансово-господарської діяльності;
6) у відкритих інформаційних системах, реєстрах і базах даних органів державної влади, саморегулівних організацій, органів суспільного нагляду, засобах масової інформації, соціальних мережах, інших відкритих джерелах та інформації, яка міститься у публічному доступі, в іноземних державних реєстрах, які забезпечують збирання, накопичення та облік інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування;
7) у поясненнях посадових осіб, засновників/учасників/акціонерів/членів юридичної особи, інших документах, що підтверджують можливість вирішального впливу на діяльність юридичної особи, наданих самостійно або на запит юридичної особи;
8) у зверненнях (листах, повідомленнях), які надійшли від фізичних або юридичних осіб, державних, судових, правоохоронних чи розвідувальних органів, щодо діяльності юридичної особи;
9) у документах, що підтверджують державну реєстрацію актів цивільного стану (свідоцтві або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть);
10) у документах, що підтверджують громадянство (підданство) особи, реєстрацію іноземної юридичної особи у країні її місцезнаходження (витяг із торговельного, банківського, судового реєстру тощо), - у разі утворення юридичної особи, засновником (засновниками) якої є іноземна юридична особа, або у разі змін, пов`язаних із входженням до складу засновників юридичної особи іноземної юридичної особи, якщо засновником юридичної особи є юридична особа - нерезидент. 
Керуючись пунктом 16 Методології під час визначення кінцевого бенефіціарного власника за ознакою непрямого вирішального впливу на діяльність юридичної особи шляхом володіння фізичною особою ключовою часткою статутного (складеного) капіталу або прав голосу юридичної особи через пов`язаних фізичних чи юридичних осіб досліджується інформація про зв`язки між особами, які можуть бути використані для того, щоб домогтися більшої вигоди для себе, та можуть ґрунтуватися на родинних відносинах, майнових, організаційно-управлінських або договірних відносинах. 
У розумінні пункту 18 Методології ознаки непрямого вирішального впливу шляхом реалізації права контролю встановлюються на підставі, зокрема:
1) надання особою зобов`язуючих вказівок органам управління юридичної особи;
2) ведення особою перемовин щодо вчинення правочинів юридичною особою та узгодження суттєвих умов таких правочинів, які в подальшому лише формально затверджуються або виконуються органами управління юридичної особи без подальшого додаткового затвердження;
3) наявності в особи довіреності на здійснення значних правочинів від імені юридичної особи, що видана на строк більше ніж один рік та не передбачає попереднього погодження таких правочинів органами управління юридичної особи;
4) здійснення особою операцій за банківськими рахунками юридичної особи або наявності можливості блокувати операції за такими рахунками;
5) зазначення особи як засновника (кінцевого бенефіціарного власника, вигодонабувача) юридичної особи під час відкриття рахунків такою юридичною особою, крім випадків, якщо активи такої юридичної особи є частиною активів трасту, фонду, установи, іншого утворення без статусу юридичної особи, засновником (кінцевим бенефіціарним власником, фактичним вигодонабувачем) якого є така особа.
Положеннями статті 83 ПК України визначено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація;
83.1.3. експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України;
83.1.4. судові рішення;
83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи;
83.1.7. мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Надаючи оцінку правомірності використання відповідачем інтернет-порталу ORBIS під час камеральної перевірки, колегія суддів враховує, що за визначенням, наведеним у Настановах ОЕСР вказане джерело інформації віднесено до комерційних баз даних Bureau Van DiJk, які містять інформацію про фінансові дані, дані щодо засновників, види діяльності та іншу інформацію про компанії під час здійснення підприємствами контрольованих операцій та є звичайним джерелом інформації, які можуть використані як загальнодоступні джерела інформації про зіставність операцій та осіб для оцінки трансфертного ціноутворення, що підтверджується листом ДФС України від 29.10.2015 № 22908/6/99-99-19-02-02-15). 
Так, з метою забезпечення виконання підрозділами функцій податкового контролю за діяльністю платників податків, відповідно до пункту 2 Угоди № 00308231.0 від 16 грудня 2023 року, Державна податкова служба України здійснювала закупівлю доступу до баз даних компанії Moody’s за предметом: Послуги пов`язані з базами даних згідно з кодом ДК 021:2015 – 72320000-4 (Придбання доступу до баз даних для використання під час контролю за трансфертним ціноутворенням) у вигляді невиключної та непередаваної ліцензії на використання інформації, описаної одній або декількох формах замовлення на передплату або інших документах на замовлення, укладених сторонами з посиланням на цей Договір, для внутрішніх бізнес-цілей Клієнта. Форма замовлення є невід`ємною частиною цієї Угоди. Згідно з Формою замовлення Клієнта від 16.12.2023 № 00258622.1 Державна податкова служба України просить Bureau van Dijk Editions Electronsques Sarl, що є афілійованою компанією Moody’s, надати Клієнту публікації, послуги, дані, програмне забезпечення та інші продукти з бази ORBIS EUROPE All Companies, спосіб доставки – веб; дозволене використання: а) аудит та бенчмаркінг трансфертного ціноутворення; б) дослідження власності фактичних власників компаній. Початковий термін 1 рік. Дата набуття чинності: 16.12.2023, дата закінчення: 15.12.2024. На даний час з Moody’s діє Угода № 00348763.0 від 16 грудня 2024 року та Форма замовлення № 00258622.2 від 16.12.2024 , термін дії – 1 рік. 
Враховуючи те, що бази даних Bureau van Dijk Editions Electronsques Sarl містять інформацію про фінансові дані, дані щодо засновників, види діяльності та іншу інформацію про компанії, колегія суддів вважає, що під час проведення камеральної перевірки відомості інтернет-порталу ORBIS могли бути використані, як загальнодоступне джерело інформації для визначення даних про власників підприємства.
Колегія суддів зазначає, що у розумінні статті 83 ПК України відомості із відкритих баз даних, таких як інтернет - портал Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), документ «Проміжний результат за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 року» компанії Ferrexpo PLC (опублікований 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com ), Звіт незалежного аудитора за 2023 рік відповідають визначенню "інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачений ПК України або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи", а тому разом з судовими рішеннями можуть використовуватись під час проведення перевірок.
При цьому, ані ПК України, ані інший нормативно-правовий акт не передбачає обов`язку контролюючого органу зазначати у Акті перевірки номери справ, судові рішення у яких були використані під час здійснення заходів податкового контролю.
Отже, з огляду на зміст вищенаведених норм ПК України та положень Методології, контролюючий орган мав право під час проведення перевірки використовувати податкову звітність з ПДВ із податку на додану вартість від 20.03.2025 № 9071892238; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (у якому відображено учасників структури власності ТОВ «Єристівський ГЗК», Звіт незалежного аудитора за 2023 рік по ТОВ «Єристівський ГЗК», дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com), дані інтернет - порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), дані декларацій та судові рішення.
Відповідно до розділу 810000 «Примітки - Корпоративна інформація та Звіт про відповідність вимогам МСФЗ» Звіту незалежного аудитора за 2023 рік по ТОВ «Єристівський ГЗК» (вх. № 3702/6/ЕКПП) «…Станом на 31 грудня 2023 року учасники Компанії та їхні відповідні частки були представлені таких чином: 99,999% «Ferrexpo AG», країна – Швейцарія; 0,001% ТОВ «Феррекспо Сервіс», країна – Україна.
Контроль над ТОВ «Феррекспо Сервіс» здійснює компанія Ferrexpo AG, яка на 100% знаходиться у власності Ferrexpo рlс («Кінцева материнська компанія»), надалі разом із дочірніми підприємствами іменуються "Група компаній Ferrexpo". Частку менше 50% в компанії Ferrexpo рlс у кінцевому рахунку утримує компанія Мinсо Trust, яка була створена для управління часткою участі у Групі компаній Ferrexpo, яка належить ОСОБА_6 та його найближчим родичам...».
При проведенні перевірки використано дані Проміжного результату за шість місяців, що закінчилися 30 червня 2024 компанії Ferrexpo PLC (опублікованого 31.07.2024 на офіційному веб-сайті www.ferrexpo.com): Мова оригіналу: «The largest shareholder of the Group is Fevamotinico S.a.r.l. (“Fevamotinico”), a company incorporated in Luxembourg. Fevamotinico is ultimately wholly owned by The Minco Trust, of which Kostyantin Zhevago and two other members of his family are the beneficiaries. At the time this report was published, Fevamotinico held 49.3% (31 December 2023: 49.3%; 30 June 2023: 49.5%) of Ferrexpo plc's issued share capital.» «Найбільшим акціонером групи є «Fevamotinico S.a.r.l.» («Fevamotinico»), компанія, яка зареєстрована в Люксембурзі. Fevamotinico в кінцевому підсумку повністю належить «The Minco Trust», яка в свою чергу належить ОСОБА_6 та двоє інших членів його родини є бенефіціарами. На момент опублікування цього звіту, Fevamotinico володіє 49,3 % акціонерного капіталу «FERREXPO PLC» (31.12.2023 – 49,3%, 30.06.2023 – 49,5%).».
Колегія зауважує, що відповідно до Проміжних результатів за шість місяців, що закінчилися 30.06.2024 та оприлюднені 31.07.2024 на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) https://www.ferrexpo.com/media/1esexgwi/ferrexpo-2024-interim-results.pdf на сторінці 54 у позиції Контрольний акціонер вказано, що 49,5% акцій Ferrexpo plc належать Fevamotinico S.a.r.l.; Fevamotinico повністю належить The Minco Trust. The Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан ОСОБА_11 та двоє інших членів його родини. Кожен із бенефіціарів ОСОБА_12 вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc.
Перевіряючи доводи позивача щодо неактуальності інформації про кінцевого бенефіціарного власника ОСОБА_3 станом на час проведення податкової перевірки, колегія суддів визнає, що інформація, яка розміщена на офіційному сайті компанії Ferrexpo Plc. (реєстраційний номер 05432915, Великобританія) станом на 30.06.2025, яка оприлюднена 06.08.2025 на сторінці https://www.ferrexpo.com/media/ogynllhq/20250806-ferrexpo-2025-interim-results-rns.pdf (ст.55) англійською мовою : «Fevamotinico S.a.r.l. holds 49.3% of the voting rights in Ferrexpo plc as at the date of this report. The Minco Trust is a discretionary trust that has three beneficiaries, consisting of Mr Zhevago and two other members of his family. For the purposes of the UK Listing Rules, each of the beneficiaries of The Minco Trust is considered a controlling shareholder of Ferrexpo plc», в українському перекладі: «Fevamotinico S.a.r.l. володіє 49,3% прав голосу в Ferrexpo plc на момент складання цього звіту. Minco Trust є дискреційним трастом, який має трьох бенефіціарів, до складу яких входять пан Жеваго та двоє інших членів його родини. Для цілей Правил лістингу Великої Британії кожен із бенефіціарів Minco Trust вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc», є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказування сторонами та підтверджує, що компанія Ferrexpo Plc., яка підпадає під юрисдикцію Великої Британії, контролюється Жеваго К. В., бо для цілей Правил лістингу Великої Британії, він як один із бенефіціарів Minco Trust, вважається контрольним акціонером Ferrexpo plc». А відтак, посилання представника позивача на не визначення часток у володінні трастом The Minco Trust бенефіціарами ОСОБА_3 та членами його родини, як на підставу неможливості застосування у спірних правовідносинах Закону України «Про санкції», є неприйнятним.
За даними інтернет-порталу Orbis (orbiseurope.bvdinfo.com), акціями підприємства ТОВ «Єристівський ГЗК» володіє 100% FERREXPO AG (країна – Швейцарія), який на 100% належить FERREXPO PLС (країна Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії). В свою чергу акції FERREXPO PLС належать компанії Fevamotinico S.a.r.l . (країна - Велике Герцогство Люксембург, реєстраційний № B128246) в розмірі – 49,3 %.
Відповідно до Декларації громадянина України ОСОБА_3 з Єдиного державного реєстру декларацій осіб (офіційний веб-сайт Національного агентства з питань запобігання корупції - public.nazk.gov.ua), поданої ним як уповноваженою на виконання функції держави або місцевого самоврядування особою (Народний депутат України, вид декларації - перед звільненням) в розділі «Ціні папери» задекларовано право власності декларанта на акції юридичної особи Minco Trust indirectly Ferrexpo plc (Мінко Траст опосередковано Феррекспо) місцезнаходження Сінгапур та Великобританія в кількості 231400000, номінальною вартістю 7230000 грн.
Також, контролюючий орган під час розгляду справи у суді першої інстанції послався на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2023 по справі № 910/268/23 про забезпечення позову, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2023 залишена без змін та підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.01.2024 по справі № 910/268/23 (розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, https://reyestr.court.gov.ua/Review/119628292) .
Перевіривши вищевказане посилання, колегією суддів встановлено, що у справі № 910/268/23 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1. Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат", 3.Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", 4. Товариства з обмеженою відповідальністю "Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 45 979 796 953,50 грн. Верховний Суд дійшов таких висновків.
« 92. Верховний Суд звертає увагу на той факт, що у Високому суді Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_3 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), ОСОБА_3 висував низку заперечень щодо британської юрисдикції спору, які були враховані судом. Саме його представники звертали увагу англійського суду на те, що існує значна кількість чинників зв`язку з Україною, зокрема, що відповідач є громадянином України, який хоча й тимчасово проживає в Дубаї, але зазвичай проживає в Україні, де має постійне помешкання. Звертали увагу на те, що відповідач окремо зобов`язався підпорядкуватися юрисдикції судів України (п.73 рішення Високого суду Англії та Уельсу).
93. Високий суд вказав, що «..його участь у Ferrexpo не забезпечила реального зв`язку з Англією. Хоча він зареєстрований та записаний тут, він має штаб-квартиру та є платником податків у Швейцарії, а його операційна база – в Україні.
94. У цій справі відповідачем ОСОБА_3 не подано жодного доказу з метою доведення, що його особистий закон не визначається правом України.
95. Суд заборонив відчужувати корпоративні права низці іноземних юридичних осіб та утворень, із яких Компанії Ferrexpo PLC (Англія), Fevamotinico SaRL (Люксембург), Minco Trust (Сінгапур) та Ferexpo AG (Швейцарія). Між тим, бізнес групи компаній Ferrexpo ведеться саме на території України, що підтверджено наданими Фондом доказами. На території України зареєстровані та мають місцезнаходження скаржники (крім Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо А.Г.)), корпоративні права у статутних капіталах трьох гірничо-збагачувальних комбінатів, що належать Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), зареєстровані на території України (інформація щодо них внесена до ЄДР, акції обліковуються в українській депозитарній системі). Операційна база групи – всі три гірничо-збагачувальні комбінати знаходяться на території України (Полтавська область).
96. «… при визначенні відносин ОСОБА_3 з цілою групою компаній, які розкидані по різних юрисдикціях, то обґрунтованим можна вважати підхід судів попередніх інстанцій які застосували до цих правовідносин при визначенні статусу ОСОБА_3 як кінцевого бенефіціарного власника та контролера групи компаній право України як таке, що найбільш тісно пов`язано із цими правовідносинами. Дійсно, суди попередніх інстанцій детально не аргументували вибір права і не послалися на відповідні колізійні норми, втім, це не призвело до помилкового результату. Верховний Суд вважає посилання судів саме на норми права України правильним вибором права, яке підлягає застосуванню.
97. Отже, Верховний Суд доходить висновку, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано застосували законодавство України при визначенні статусу ОСОБА_3 як кінцевого бенефіціарного власника і до відносин у рамках групи компаній Ferrexpo тому, що за всіма обставинами правовідносини мають більш тісний зв`язок з правом України, аніж з правом будь-якої іншої країни.
99. Поняття кінцевого бенефіціарного власника досить однаково тлумачиться в різних юрисдикціях, оскільки базується на рекомендаціях FATF (Financial Action Task Force on Money Laundering) – Групи з розробки фінансових заходів боротьби з відмиванням грошей, зокрема:
- Сорока Рекомендаціях FATF;
- Керівництві FATF щодо прозорості та бенефіціарної власності 2014 року (щодо 24 та 25 Рекомендацій)
- Керівництві FATF щодо бенефіціарної власності юридичних осіб (березень 2023 року) тощо.
100. Таким самим доволі універсальним правовим інститутом можна вважати й інститут права власності.
108. … суди лише оцінили докази позивача, якими підтверджується здійснення ОСОБА_3 контролю щодо ланцюжка пов`язаних компаній і вважали такі докази достатніми для накладення арешту та встановлення заборон на відчуження відповідних корпоративних прав в межах групи компаній Ferrexpo.
111. З огляду на наведені положення законодавства та встановлені обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про поширення на спірні правовідносини норм законодавства України.
122. Суди попередніх інстанцій, мотивуючи ухвалені рішення, по суті, частково підняли корпоративну завісу, яка відокремлювала ОСОБА_3 від ланцюжка формально самостійних компаній, які він контролює (здійснює опосередковане володіння їх корпоративними правами), визнали що компанії, які входять до складу групи Ferrexpo, володіють корпоративними правами в інтересах ОСОБА_3 , тобто є номінальними власниками майна, яке фактично є активом відповідача, який він контролює.
130. Суди, керуючись вищенаведеними нормами, встановили, що ОСОБА_3 не був власником корпоративних прав групи компаній Ferrexpo у значенні статей 316-319 ЦК, втім, визнали його кінцевим бенефіціарним власником відповідно до визначення п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". 
131. Верховний Суд погоджується з доводами скаржників, що за загальним правилом чинне законодавство України (як і інших країн) встановлює принцип самостійної відповідальності учасника юридичної особи (власника корпоративних прав за своїми зобов`язаннями), а тим більше кінцевого бенефіціарного власника.
135. Водночас за останні роки Верховний Суд неодноразово формулював правові висновки, у яких визначав умови, коли юридична самостійність юридичної особи може бути проігнорована. Верховний Суд застосовував у своїх рішеннях доктрину "підняття корпоративної завіси" та доктрину "альтер его"…
139. У п.66 рішення від 24.10.1995 у справі Agrotexim and Others v. Greece (заява №14807/89) ЄСПЛ зазначив, що підходи "проникнення за корпоративну завісу" або "ігнорування статусу юридичної особи" можуть застосуватись тільки у виняткових випадках.
140. Механізм підняття корпоративної завіси є виключенням із загальноприйнятного принципу відокремленості юридичної особи з метою додержання справедливості та балансу інтересів усіх учасників цивільного обороту. Він полягає у відступі від принципів відокремленості та обмеженої відповідальності.
141. Міжнародний суд ООН у справі Barcelona Traction (яка стосувалась можливості Бельгії надавати дипломатичний захист від втручання Іспанії в майнові права компанії, зареєстрованої в Канаді, акціонерами якої були піддані Бельгії) зробив застереження, що "форми інкорпорації та юридична особистість іноді застосовувались не тільки для цілей, для яких вони були призначені. Іноді корпоративна особа не могла захистити права тих, хто передав їй свої фінансові ресурси; тому виникли ризики зловживання, як і в багатьох інших інститутах права. Отже, тут, як і в інших випадках, право, діючи в рамках економічної реальності, мало надати захисні заходи та механізми в інтересах тих, хто знаходився всередині корпоративних осіб, так і тих хто був ззовні, хто взаємодіяв з ними: незалежне існування юридичних осіб не може вважатись абсолютним. В цьому контексті процеси "підняття корпоративної завіси", або "зневажання юридичною особою" були визнані виправданими та справедливими в деяких обставинах та для деяких цілей. Практика, акумульована щодо цього питання на національному рівні, вказує на те, що вуаль піднімається для запобігання зловживання привілеями юридичної особи, як у деяких випадках шахрайства, для захисту третіх осіб таких як кредитори або набувачі, або для запобігання уникненню юридичних вимог або обов`язків" (Barcelona Traction, Light and Power Company, Limited, Judgment, I.C.J. Reports 1970, p.3 at p.33-34 paras.38-39).
142. У постанові від 15.06.2022 у справі № 905/671/19 Верховний Суд також дійшов висновку щодо можливості підняття корпоративної завіси щодо групи компаній, які знаходилися під домінуючим контролем фізичної особи.
144. Верховний Суд також звертає увагу, що накладення арешту на активи, якими фізична особа володіє лише опосередковано, саме як кінцевий бенефіціарний власник, та їх стягнення в дохід держави, застосовується судами у випадках, передбачених Законом "Про санкції".
145. Так, у справі №991/1914/23 рішенням Вищого антикорупційного суду (далі – ВАКС) від 20.03.2023 було визнано такими, що фактично належать ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 та стягнуто в дохід держави частку 100% ТОВ "Авангард-Віларті", право на яку було зареєстровано в ЄДР за двома компаніями-нерезидентами, а також частку 66,65% статутногокапіталу ТОВ "Інвестиційний союз "Либідь", яка була зареєстрована в ЄДР за ТОВ "Авангард-Віларті". Суд вказав, що вказані фізичні особи є фактичними (справжніми) бенефіціарними власниками цих активів, а багатошарова корпоративна схема була завуальованим способом ухилитися від негативних наслідків санкцій та зберегти свої активи в Україні. Суд вказав, що "використана відповідачами та досліджена судом надскладна громіздка структура права власності, запроваджена щодо одного об`єкта нерухомості – ТРЦ "Ocean Plaza", обґрунтовується прагненням приховати її справжніх кінцевих бенефіціарних власників" (п.93).
146. Схожі за змістом висновки були зроблені у рішеннях ВАКС від 10.08.2023 у справі № 991/6806/23, від 01.09.2022 у справі №991/3181/22, у постановах Апеляційної палати ВАКС від 03.02.2023 у справі №991/6606/22, від 16.06.2023 у справі №991/265/23. У цих справах суди стягували у дохід держави активи (корпоративні права), які формально належали на праві власності різним юридичним особам, але їх кінцевими бенефіціарними власниками були визнані фізичні особи, на яких були накладені санкції.
147. Це свідчить про широке використання українськими судами доктрини підняття корпоративної завіси у справах, де особа використовує складні корпоративні структури для уникнення відповідальності, де особа та її учасник по суті становлять єдине ціле, їх інтереси неможливо розмежувати, або з метою досягнення справедливого результату (застосування загальних засад цивільного права, передбачених ст. 3 та ст.13 ЦК – розумності, справедливості, заборони зловживання правом).
151. Чинне законодавство не містить норм загального характеру, які б регулювали "підняття корпоративної завіси" між учасником та юридичною особою (частково такі положення включені у спеціальне законодавство - Закон "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Кодекс України з процедур банкрутства). Отже, для визначення випадків, коли судом може застосовуватися ця доктрина необхідно звернутися до доктринальних джерел та судової практики.
152. В українських та закордонних доктринальних джерелах та судовій практиці (див. ОСОБА_16 . Субсидіарна відповідальність кінцевих бенефіціарних власників (засновників, учасників, акціонерів) і посадових осіб за зобов`язаннями юридичної особи боржника: проблеми теорії і практики реалізації доктрини зняття корпоративної вуалі. Київ, 2020; Paul L. Davies and Sarah Worthington. Gower Principles of Modern Company Law. Tenth Edition. 2016, pp.197-206; Slutsker vs. Haron Investments Ltd [2012] EHWC 2539, [2013] EWCA Civ 430; M vs. M [2013] EWHC 2534 (Fam); Petrodel Resources Ltd vs. Prest [2013] UKSC 34; 3 WKR 1 etc; JSC BTA Bank v Solodchenko and Others [2012] 1 WLR 350; JSC BTA Bank v Ablyazov [2015] 1 WLR 4754; постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц, Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №910/4210/20) у якості підстав для підняття судом корпоративної завіси найчастіше називають такі випадки:
1) якщо юридична особа та учасник становлять єдине ціле (майно, діяльність, інтереси компанії та учасника настільки спільно пов`язані, переплетені між собою, становлять єдине ціле, що неможливо або немає сенсу юридично розмежовувати їх);
2) використання учасником юридичної особи як фасаду, схеми, оболонки (юридична особа не має самостійного бізнесу, органи управління створені лише номінально, фактично вона керується учасником, створена виключно для уникнення відповідальності перед кредиторами або легального обходу приписів закону);
3) якщо юридична особа фактично діяла як агент або володіла майном в інтересах учасника (коли компанія діє як агент чи номінальний власник майна учасника, суто в його інтересах як принципала чи бенефіціарного власника);
4) в інтересах справедливості (усі інші випадки, коли визнання за компанією самостійної правосуб`єктності призводить до очевидно несправедливого результату).
153. Підняття корпоративної завіси означає, що майно, права та обов`язки, що належать певній юридичній особі, розглядаються як майно, права та обов`язки іншої особи, найчастіше її учасників, керівників або інших компаній групи. Особливістю цієї доктрини є відсутність виключного переліку випадків або умов, за яких правосуб`єктність юридичної особи може не братися до уваги. Суд не визнає правосуб`єктність юридичної особи лише у конкретному спорі, і лише у певних правовідносинах, оскільки це потрібно для досягнення справедливого та розумного вирішення спору, при цьому сама юридична особа не припиняє своє існування.
155. Підставами для застосування доктрини підняття корпоративної завіси може бути зловживання корпоративною структурою для уникнення виконання своїх зобов`язань, зокрема, й щодо відшкодування завданої шкоди, фактичне управління активами групи компаній як власними.
156. Верховний Суд вважає, що встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи № 910/268/23 були достатніми для зворотного підняття судами корпоративної завіси щодо групи компаній Ferrexpo, а саме застосування заходів забезпечення у вигляді заборони відчуження корпоративних прав компаній та товариств групи, що знаходились під контролем ОСОБА_3 як кінцевого бенефіціарного власника.
157. Так, незважаючи на те, що ОСОБА_3 є відомим в Україні та за кордоном бізнесменом - мільярдером, який відкрито користується численними предметами розкоші (будинками, яхтою, приватним літаком, гелікоптером, автомобілями), суди встановили, що він водночас використовує розгалужену та заплутану корпоративну структуру для уникнення прямого володіння будь-якими об`єктами власності (активами), а відповідно й для уникнення відповідальності перед можливими кредиторами.
158. Суди встановили, що на вимогу Фонду про розкриття інформації про активи, якими володіє ОСОБА_3 , така інформація не була надана, що й призвело до необхідності забезпечення позову на суму, яка перевищує 45 млрд грн, через арешт та заборону відчуження активів, якими відповідач володіє опосередковано.
163. Втім, як виснували суди попередніх інстанцій, відповідач свідомо і протягом тривалого часу використовує схему володіння майном, яке юридично оформлено на інших підконтрольних йому осіб, вочевидь для уникнення будь-якої відповідальності за будь-якими персональними зобов`язаннями (тобто це є свідома стратегія відповідача).
169. У цій справі суди попередніх інстанцій виходили із презумпції, що будь-яка із компаній групи Ferrexpo як власник в будь-який момент може реалізувати належні їй корпоративні права має можливість в будь-який момент розпорядитися своїм майном(відчужити, подарувати), діючи відповідно до вказівок відповідача ОСОБА_3 як кінцевого бенефіціарного власника. Тому суди попередніх інстанцій обґрунтовано встановили заборону відчуження (арешт) на корпоративні права всіх компаній групи, які пов`язані між собою ланцюжком володіння. Таким чином, по суті, шляхом підняття корпоративної завіси судами був встановлений арешт саме на корпоративні права, які належали ОСОБА_3 як контролеру, кінцевому бенефіціарному власнику цих компаній, тобто на активи самого ОСОБА_3 , який є відповідачем у справі, а не на все майно компаній групи (належні їм кошти на рахунках, нерухомість, товари в обороті, незавершене виробництво, права вимоги, права інтелектуальної власності тощо).
170. Такий підхід Верховний Суд вважає виправданим з урахуванням всіх обставин цієї справи.
171. Верховний Суд звертає увагу, що до подібних висновків (існування ризику розпорошення активів) дійшов Високий суд Англії та Уельсу у справі №FL-2021-000002 за позовом (1) банку та (2) Фонду до (1) ОСОБА_3 , (2) FROLD PROJECT LTD, (3) EASTROAD COMMERCE LTD, (4) FORTMAN SHIPPING UK LTD, (5) Яна Ентоні Піллоу (рішення Високого Суду Англії та Уельсу від 21.09.2021), яке було надано Фондом і оцінено судомами попередніх інстанцій. У цій справі Фонд звернувся до англійського суду з позовом про стягнення збитків, завданих Банку "Фінанси та Кредит", до ОСОБА_3 та низки інших відповідачів. Фонд також подав заяву про так званий всесвітній арешт активів. Високий суд Англії та Уельсу у своєму рішенні виснував, що існує реальний ризик розпорошення активів (тобто виведення активів з компаній, які контролюються ОСОБА_3 , "перекидання" їх на інші підконтрольні компанії).
175. Доводи скаржників про те, що у спірних правовідносинах відсутні підстави використовувати положення Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", колегія суддів також відхиляє, оскільки вирішуючи спір у справі суди попередніх інстанцій застосовували до сторін не норми, які регулюють правила поведінки у відносинах, пов`язаних із запобіганням та протидією легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, а лише використали визначення, що містяться у цьому законі та на які містяться посилання в Законах "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Щодо відсутності у ОСОБА_3 статусу кінцевого бенефіціарного власника (підтвердження цього статусу неналежними доказами).
176. В оскаржуваних судових рішеннях вказано, що на підтвердження своїх доводів про те, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток юридичних осіб групи компаній Ferrexpo є відповідач, до заяви Фонду гарантування про забезпечення позову, серед іншого, позивачем було надано: 
- декларації відповідача як народного депутата України;
- поточну інформацію щодо складу акціонерів ПрАТ "Полтавський ГЗК", яка розміщена на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України (агентство здійснює організаційне, технічне та ресурсне забезпечення реалізації повноважень НКЦПФР в сфені розкриття інформації на ринку цінних паперів);
- інформацію про структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК" станом на 28.04.2020 (довідка посвідчена ЕЦП керівника ПрАТ "Полтавський ГЗК");
- останню опубліковану фінансову звітність ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" (за 2020 рік);
- проспект емісії Компаній Ferrexpo PLC за 2007 рік та фінансову звітність Компанії Ferrexpo PLC за 2021 рік, а також роздруковану з сайту Компанії Ferrexpo PLC інформацію про структуру власності цієї компанії станом на 09.02.2023;
- поточну інформацію з Комерційного реєстру Кантону Цуг (Швейцарія), Центрального реєстру підприємств Данії, Комерційного реєстру Чеської Республіки, реєстру Companies House (Великобританія), тощо.
177. Надавши оцінку зазначеним доказам, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про те, що ці докази в своїй сукупності повно описували структуру власності ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", відповідно до якої номінальним власником цих юридичних осіб виступає швейцарська Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ). В свою чергу, власником Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) з часткою 100% в статутному капіталі вказаної компанії є Компанія Ferrexpo PLC. Контролером Компанії Ferrexpo PLC із часткою 50,3% акцій (станом на дату подання заяви про забезпечення позову) є Компанія Fevamotinico SaRL. Компанія Fevamotinico SaRL повністю належить Компанії Minco Trust, кінцевим бенефіціарним власником якого є відповідач та двоє членів його родини.
178. Також суди зазначили, що обставини підконтрольності відповідачу ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК" встановлено рішеннями судів, які набрали законної сили, в господарських справах № № 910/18801/16,910/19560/16, 910/19581/16. Зокрема, у справі № 910/18801/16 судами, на підставі листа Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ) від 23.09.2009, адресованого Банку "Фінанси та Кредит", встановлено, що  ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціарним власником 51% акцій у статутному капіталі Компанії Ferrexpo PLC (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) позивача та власник 100% частки в капіталі Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ)).
179. Доводи скаржників про те, що суди безпідставно посилалися на вказані обставини, оскільки у господарських справах №910/18801/16, №910/19560/16, №910/19581/16 ОСОБА_3 не брав участі, колегія суддів не вважає слушними, оскільки відповідно ч. 5 ст.75 ГПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, неприйняття особою участі у справі, в якій щодо неї були встановлені певні обставини, може бути підставою для спростування особою цих обставин в загальному порядку, однак якщо відповідні обставини не були спростовані особою, врахування судом зазначених обставин при вирішенні іншого спору за участю цієї особи є обґрунтованим».
180. Отже, суди вважали, що позивачем належним чином доведено, що в розумінні положень Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та визначень, наведених у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_3 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
181. У свою чергу відповідачем та скаржниками, під час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, не спростовано зазначених обставин, та не надано суду доказів існування іншої структури власності гірничо-збагачувальних комбінатів та не доведено, що кінцевим бенефіціарним власником акцій та часток, на які позивач просить накласти арешт, є інша особа, а також не спростовано висновки про те, що ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust є юридичними особами, підконтрольними ОСОБА_3 .
183. Стосовно Компанії Minco Trust Верховний Суд звертає увагу, що скаржники, заперечуючи контроль ОСОБА_3 , обмежилися твердженням, що це дискреційний траст, створений на підставі договору за правом Сінгапуру, і що крім ОСОБА_3 бенефіціарами є інші два члени родини. Водночас не надали суду жодного доказу, яким би було підтверджено ту обставину, що якась інша особа, а не ОСОБА_3 здійснює управління справами групи компаній Ferrexpo, не надано й будь-яких доказів того, що інші два бенефіціари трасту (члени родини відповідача) колись залучалися до вирішення питань управління бізнесом групи компаній. Не було надано установчих документів трасту (трастового договору чи трастової декларації, будь-якого іншого документу), які б підтвердили їх аргументи. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що відповідні документи не є публічними і не могли знаходитися в розпорядженні Фонду, між тим як у відповідача, так і у скаржників не було жодних перешкод в отриманні та наданні суду таких доказів. Втім, як відповідач, так і скаржники такою процесуальною можливістю не скористалися.
185. Як було зазначено, кінцевим бенефіціарним власником для юридичних осіб, трастів, утворених відповідно до законодавства країни їх утворення, є фізична особа (в тому числі засновник, довірчий власник, захисник (за наявності), вигодоодержувач (вигодонабувач) або група вигодоодержувачів (вигодонабувачів)).
186. Верховний Суд також звертає увагу на те, що відповідач за власною ініціативою пропонував Високому суду Англії та Уельсу замість запровадження всесвітнього арешту активів встановити обмеження розпорядження часткою відповідача ( ОСОБА_3 ) у Компанії Ferrexpo PLC, що поза сумнівом підтверджує його контроль над цим активом, незважаючи на наявність трасту та інших проміжних компаній в ланцюжку володіння. Відповідач у своїй декларації народного депутата також зазначив, що володіє акціями Компанії Minco Trust.
191. Обов`язок із доказування варто розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи (п.8.2 постанови Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 908/1879/17).
200. Доводи скаржників про те, що належним доказом підтвердження права власності на акції та частки в статутних капіталах є інформація, що міститься у ЄДР та виписка з рахунку в цінних паперах депонента, які не містять відомостей про належність відповідних акцій та часток відповідачу, а також, що оскаржувані судові рішення ґрунтуються на припущеннях, та посилання у зв`язку з цим на неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.06.2022 у справі № 926/326/21, від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18, від 16.03.2021 у справі № 911/1357/18, від 14.03.2023 у справі № 917/1746/20, від 03.08.203 у справі № 910/366/21, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.
201. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
202. Скаржники посилаються на приписи зазначеної норми та вказують, що згідно з інформацією з ЄДР власником акцій та часток гірничо-збагачувальних комбінатів є Компанія Ferrexpo AG (Феррекспо АГ).
203. Однак, наведені доводи не заперечувалися позивачем та не відхилялись судами. Водночас, накладаючи арешт на акції та частки в статутному капіталі комбінатів, суди дійшли висновку, що зазначений в ЄДР власник є лише одним із суб`єктів у розгалуженій структурі підконтрольних відповідачу юридичних осіб, які управляють корпоративними правами гірничозбагачувальних комбінатів в інтересах кінцевого бенефіціарного власника – ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, суди надали оцінку доводам сторін та наявним у матеріалах справи доказам для встановлення саме кінцевого бенефіціарного власника цих часток.
204. Відповідно до ст.1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" терміни "кінцевий бенефіціарний власник" та "структура власності" вживаються у значенні, наведеному у Законі "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
205. Згідно з п.30 ч.1 ст.1 Закону "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник – будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
206. За змістом зазначених визначень, коли перед судом постає питання щодо встановлення кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи, розкриття структури власності повинно відбуватися до тієї міри, яка дозволить встановити саме фізичну особу, яка здійснює вирішальний вплив на діяльність компанії або дозволить дійти висновку, що кінцевий суб`єкт у структурі власності не входить до спільної групи з іншими особами та не здійснює вирішальний вплив на діяльність юридичної особи.
207. Тобто, з урахуванням принципу змагальності сторін судового процесу, на спростування наведених позивачем доводів про кінцевого бенефіціарного власника акцій та часток, відповідач та скаржники мали надати відомості про іншу фізичну особу, яка є бенефіціарним власником часток, або про те, що така особа відсутня. Однак, ні відповідач, ні скаржники не надали у попередні судові інстанції відповідні докази на спростування зазначених обставин щодо осіб, які мають істотну участь у Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), і далі – до можливості встановлення фізичних осіб, які є вигодонабувачами від утримання частки компанії, та не вказали про існування будь-яких перешкод в отриманні та наданні суду відповідної інформації, обмежившись лише посилання на норму ст.10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" та наінформацію, що зазначена у виписці про стан рахунку в цінних паперах, які не містять інформації про кінцевого бенефіціарного власника часток та акцій. 
210. Відповідно до ст. 1 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" заявником є, зокрема, засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; особа, уповноважена рішенням про створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи; уповноважений представник юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, - у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи.
211. Статтею 35 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" передбачена відповідальність у сфері державної реєстрації, зокрема, відповідальність за внесення особами, уповноваженими на вчинення дій, спрямованих на державну реєстрацію створення юридичної особи або зміну учасників юридичної особи, до документів, що подаються для такої державної реєстрації, завідомо неправдивих відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, неподання або несвоєчасне подання особами, уповноваженими діяти від імені юридичної особи, державному реєстратору інформації про кінцевого бенефіціарного власника, ненадання юридичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб, та фізичними особами - резидентами, які є засновниками (учасниками) юридичних осіб та/або здійснюють вирішальний вплив на їхню діяльність, на запит юридичних осіб інформації, необхідної для подання юридичною особою для внесення або актуалізації в ЄДР інформації про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи.
212. Тобто, із зазначених положень вбачається, що інформація, яка підлягає внесенню до ЄДР, подається самою юридичною особою через її ограни управління (представників).
213. А тому, враховуючи ймовірну недобросовісну поведінку відповідача, яка, зокрема, полягає у приховуванні активів, ймовірним є також те, що за умови підконтрольності останньому, юридичні особи свідомо вчинятимуть дії (бездіяльність), якими сприятимуть приховуванню активів, зокрема й шляхом невнесення актуальних відомостей до ЄДР щодо кінцевих бенефіціарних власників.
214. Верховний Суд звертає увагу скаржників, що згідно з ч.5 ст. 10 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань" вимоги указаної статті щодо визнання достовірними відомостей, внесених до ЄДР не застосовуються у правовідносинах щодо статусу відомостей про кінцевих бенефіціарних власників.
216. Враховуючи зазначене, доводи про відсутність у ЄДР відомостей щодо відповідача як бенефіціарного власника ґрунтуються на формальному підході, у той час як статус кінцевого власника визначається за фактичним управлінням юридичною особою (впливом на управління нею). У зв`язку із цим, Верховний Суд відхиляє відповідні доводи скаржників».
З огляду на встановлені у справі № 910/268/23 обставини ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust знаходяться під контролем ОСОБА_3 , який є їх кінцевим бенефіціарним власником.
Згідно з частинами 4, 5 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Оскільки обставини того, що ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ "Полтавський ГЗК", ТОВ "Єристівський ГЗК" та ТОВ "Біланівський ГЗК", Компанії Ferrexpo AG (Феррекспо АГ), Ferrexpo PLC, Fevamotinico SaRL та Minco Trust встановлено численними судовими рішеннями, починаючи з 2017 року, не були спростовані ОСОБА_3 у загальному порядку до цього часу, врахування колегією суддів таких обставин, на які також посилається і відповідач у справі, при вирішенні цього спору є обґрунтованим.
Пунктом 9 Закону України від 18.06.2024 року № 3813-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей податкового адміністрування під час воєнного стану для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства» в абзаці другому пункту 43.1 статті 43, абзацах першому і другому пункту 100.15 статті 100, абзаці першому пункту 200.4-1 статті 200, абзаці другому пункту 291.3 статті 291 слова «щодо яких» замінено словами «щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких)».
Відповідно до розділу ІІ прикінцевих положень Закону України від 18.06.2024 №3813-IX цей закон набирає чинності з першого числа місяця, наступного за місяцем його опублікування, крім: пунктів 9 і 25 розділу I цього Закону (щодо змін до пункту 43.1 статті 43, пункту 100.15 статті 100, пункту 200.4-1 статті 200, пункту 291.3 статті 291 і пункту 299.10 статті 299 ПК України), які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, але не раніше 1 липня 2024 року.
Таким чином, станом на дату складання акту камеральної перевірки (08.04.2025) підпунктом 200.4-1 статті 200 ПК України було визначено, що платники податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції», прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Щодо доводів позивача про відсутність інформації про санкції відносно ТОВ "Єристівський ГЗК" у пункті 17 Реєстру заяв про повернення сум бюджетного відшкодування слід зазначити наступне.
Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України, формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
До такого Реєстру вносяться такі дані: 1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер; 2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку/небанківському надавачу платіжних послуг, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); 3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу; 5) реквізити рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг для перерахування бюджетного відшкодування; 6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку; 8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); 9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; 10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки; 11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом; 12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується; 13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження; 14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження; 15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника в банку/небанківському надавачу платіжних послуг; 16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; 17) дата прийняття рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції"; 18) дата прийняття рішення про скасування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийнятого у порядку, встановленому Законом України "Про санкції". 
Отже, у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється відображення даних, інформації, дій, які безпосередньо стосуються платника податків, тобто у даному випадку - ТОВ «Єристівський ГЗК». У свою чергу, рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введених в дію указом Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 12 лютого 2025 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» стосується ОСОБА_3 , Zhevaho Kostiantyn, (Україна, податковий номер 2703504097), який є бенефіціарним власником ТОВ «Єристівський ГЗК» та відомості про якого наявні у Реєстрі відшкодування податку на додану вартість, оприлюднено на офіційному вебсайті Мінфіну (mof.gov.ua). 
Посилання позивача на неприйняття саме під час проведення камеральної перевірки рішення про застосування персональних санкцій, враховуючи дату прийняття рішення РНБО (12 лютого 2025 року) "Про застосування до ОСОБА_3 персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", безстрокову дію таких санкцій, а також період проведення камеральної перевірки (21.03.2025 по 08.04.2025), жодним чином не впливає на можливість використання вказаного рішення відповідачем у спірних правовідносинах.
А відтак, враховуючи доведення відповідачем обставин того, що станом на дату подання заяви про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань (20.03.2025) особою, яка здійснює контроль та має вирішальний вплив на діяльність, як кінцевий бенефіціарний власник ТОВ «Єристівський ГЗК», є ОСОБА_3 , до якого з 12.02.2025 застосовані спеціальні економічні та інші обмежувальні санкції у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", відповідач, як контролюючий орган, правомірно прийняв податкове повідомлення-рішення № 000/260/5001 від 06.05.2025, яким на підставі пункту 200.4 статті 200 ПК України та у відповідності до пункту 200.4-1 статті 200 ПК України відмовив у бюджетному відшкодуванні від`ємного значення з ПДВ за період лютий 2025 року у сумі 225902574 грн.
За вказаних обставин, податкове повідомлення-рішення № 000/260/5001 від 06.05.2025 винесене відповідачем з урахуванням чинних на момент його винесення норм ПК України, а тому скасуванню не підлягає.
Колегія суддів відхиляє посилання представника позивача на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2026 року у справі № 440/11126/25, яка на його переконання, є преюдиційною для даного спору, адже викладені у справі № 440/11126/25 висновки є виключно правовою оцінкою, наданою судом апеляційної інстанції під час розгляду іншої справи, яка у розумінні частини 7 статті 78 КАС України не є обов`язковою для суду.
Також, відповідно до частини 4 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у постановах судів першої та апеляційної інстанції.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Беручи до уваги, що суд першої інстанції під час вирішення спірних правовідносин невірно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 440/9705/25 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.12.2025 по справі № 440/9705/25 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачуваний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко   	
Повний текст постанови складено та підписано 22.05.2026 року