ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року	Львів	Справа № 500/2658/24 пров. № А/857/9586/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року (суддя Подлісна І.М., ухвалене в м. Тернополі) у справі № 500/2658/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просила суд визнати дії щодо незарахування їй до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 07 червня 2010 року по 04 серпня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі України та зобов`язати зарахувати їй до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 07 червня 2010 року по 04 серпня 2017 року у Державній кримінально-виконавчій службі України.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02 липня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. 
В подальшому, 12.02.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані із розглядом справи в суді (витрати на правничу допомогу) у розмірі 12 000, 00 грн. 
Додатковим рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 заяву представника позивача задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення по адміністративній справі №500/2658/24. Стягнуто на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, його оскаржив відповідач - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Оскільки апеляційна скарга подана на додаткове рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави. 
Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 1, 2 статті 134 КАС України).
Згідно із частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Статтею 134 КАС України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі також - Закон №5076-VI), відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд керується критерієм їхньої дійсності та необхідності, а також критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, значення спору для сторони тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач, обґрунтовуючи понесені витрати на правову допомогу, посилається на: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 25.04.2024 та копію квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 26.04.2024 на суму 12000,00 грн.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу є завищеною у контексті обсягу фактично наданих ним послуг, із урахуванням складності справи, досліджених та підготовлених доказів, обсягу нормативно-правових актів, використаних адвокатом та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг з розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Зважаючи на все викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнення таких в сумі 5000 грн.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі №500/2658/24 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар