Справа №461/10146/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року.           м.Львів. 

Галицький районний суд міста Львова 

в складі:
головуючого судді Юрківа О.Р.,
з участю:
секретаря судового засідання Некоз М.Ю.,
представниці позивачки Легін Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Левицький Дмитро Романович до Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» , Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області про звільнення майна з – під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в інтересах якої діє адвокат – Левицький Д.Р. звернулись до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 24.04.2025р. (дублікат) квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 . Вказане Свідоцтво було видано згідно з Розпорядженням від 28.081998р. комунальниим підприємством «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду». Згідно Угоди про визнання часток у спільній сумісній власності від 15.09.1998р. було визначено по частки даної квартири за ОСОБА_3 та за ОСОБА_1 . Вказана Угода була посвідчена приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Кулиняк І.Я. та зареєстрована в реєстрі за №3947. Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 16.09.1998р. ОСОБА_3 продав 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Вказаний Договір було посвідчено приватним нотаріусом Львівміськнотокругу Дякович М.М. 16.09.1998р. в р-рі за №2540. У 2021 році позивачка з метою приведення в порядок документів по вказаній квартирі замовила у Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» технічний паспорт на квартиру, який було виготовлено 25.08.2021р. В подальшому, в ході оформлення документів, позивачці стало відомо, шо за даною квартирою є обтяження, а саме арешт відповідно до Ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.04.1999р. Як вбачається з вказаної ухвали, ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме виконання рішення Галицького райсуду м. Львова від 03.11.1998р., яким задоволено його позов до ОСОБА_1 про стягнення - 6,57грн, оскільки таке не було виконано. З врахуванням обґрунтування заяви, судом хвалено про накладення арешту на приватизовану кв. АДРЕСА_1 , яка належить позивачці до вирішення остаточного спору шляхом заборони 1-й Львівській державній нотаріальній конторі здійснення будь яких дій по відчуженню квартири. Згідно Довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвертаризації та експертної оцінки №1/6012 від 25.08,2021р. на майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт Галицьким відділенням ДВС ЛМУЮ. Відповідно до Витягом №427479166 від 19.05.2025р. «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого тайна щодо об`єкта нерухомого майна» за квартирою АДРЕСА_1 є обтяження, а саме арешт (архівний запис) за №4248045 на частину квартири, яка надежить позивачці. Вказаний тип обтяження зареєстровано 19.12.2006р. за №4248045 Першою львівською державною нотаріальною конторою. 
Позивачка звернулася до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові із заявою про скасування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, оскільки спір між позивачкою та ОСОБА_4 є припиненим. За таких обставин та з врахуванням, що перевірити наявність внесених ужонавчих проваджень до АСВП можливо лише після 2007 року (загальнодоступна - інформація), а тому отримати інформацію про накладення арешту на нерухоме майно, і саме вказану квартиру та звільнити це майно з-під арешту немає технічної можливості. Право власність квартири АДРЕСА_1 в частині 14 частки цієї квартири є зареєстровано за ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав . № 4430149233 від 05.06.2025р. Однак, повноцінно розпоряджатися цією часткою позивачка не може, оскільки є накладене обтяження на її частку у даній квартирі у вигляді арешту. За наведених обставин накладений арешт та заборона відчуження на вказану квартиру Позивачки порушує її право власності, оскільки вона позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майном , яке є у її власності. Враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Представниця позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала, надала аналогічні пояснення, просить позовні вимоги задовольнити.
Третя особа – Перша Львівська державна нотаріальна контора Львівської області скерувала заяву про розгляд справи у їхній відсутності,
Відповідачі та треті особи у судове засідання не прибули, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило, Тому, за згодою представниці позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру №Г-19905 від 24.04.2025р. (дублікат) квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , та ОСОБА_1 /а.с.9/.
Як вбачається з угоди про визнання часток у спільній сумісній власності від 15.09.1998р. було визначено по частки даної квартири за ОСОБА_6 та за ОСОБА_1 /а.с.10/.
Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 16.09.1998р. ОСОБА_3 продав 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 /а.с.11/
Згідно Ухвали Галицького районного суду м. Львова вбачається, що ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, а саме виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 03.11.1998р., яким задоволено його позов до ОСОБА_1 про стягнення - 6,57грн, оскільки таке не було виконано. З врахуванням обґрунтування заяви, судом ухвалено про накладення арешту на приватизовану кв. АДРЕСА_1 , яка належить позивачці до вирішення остаточного спору шляхом заборони 1-й Львівській державній нотаріальній конторі здійснення будь яких дій по відчуженню квартири./а.с.14/.
Згідно Довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвертаризації та експертної оцінки №1/6012 від 25.08,2021р. Вбачається, що на майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт Галицьким відділенням ДВС ЛМУЮ./а.с.17/.
Відповідно до Витягом №427479166 від 19.05.2025р. «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого тайна щодо об`єкта нерухомого майна» за квартирою АДРЕСА_1 є обтяження, а саме арешт (архівний запис) за №4248045 на частину квартири, яка надежить позивачці. /а.с.18/.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦКУ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 1 ст. 317 ЦКУ зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також, відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Непорушність права власності регулюється ст. 321 Цивільного кодексу України та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Так, відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з р.згляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в травах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Таким чином, враховуючи характер, суть та підстави заявлених позивачем вимог, норми права, якими вони регулюються, оскільки є достатні правові підстави щодо усунення перешкод в здійсненні позивачем права власності на нерухоме майно, заборгованість погашена, суд приходить до висновку, що накладене обтяження порушує права позивача як власника відповідного майна. Відтак позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вбачає підстави для їх задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст.3, 81, 247, 258, 259,263-265,351-355 ЦПК України, ст.ст.4, 316, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. 
Скасувати арешт в частині частки на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , накладений Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.04.1999 року, реєстраційний номер обтяження 4248045, зареєстрований 19.12.2006 Першою Львівською державною нотаріальною конторою.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 79011, м. Львів, просп. В. Чорновола, 39, код ЄДРПОУ:35009232) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_2 ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Повний текст рішення складено 27.04.2026 року 

Суддя     О.Р. Юрків.