ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 916/2186/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г. М. - головуючий, Рогач Л. І., Могил С. К.,
секретар судового засідання Зайченко О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Астра"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 (колегія суддів: Колоколов С. І. - головуючий, Діброва Г. І., Савицький Я. Ф.) та рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2024 (суддя Пінтеліна Т. Г.)
за позовом Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації 
до Приватного підприємства "Астра",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору, на стороні позивача: 1) Білгород-Дністровської районної державної адміністрації;
2) Національного природного парку "Тузловські лимани"
про визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, скасування рішення державного реєстратора, зобов`язання повернути земельну ділянку
за участю:
прокуратури: Кравчук О .А. (посвідчення)
відповідача: Врона А. В. (адвокат)
третьої особи-2: Карташов А. Г. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1 Керівник Білгород-Дністровської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації звернувся до господарського суду з позовом до Приватного підприємства (далі - ПП) "Астра", в якому просив усунути перешкоди власнику - Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації - у користуванні та розпорядженні майном шляхом:
- визнання відсутнім права оренди ПП "Астра" на земельну ділянку площею 0,275 га з кадастровим номером 5125000000:01:003:0008;
- скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за Державою в особі Татарбунарської районної державної адміністрації та права оренди за ПП "Астра" на земельну ділянку площею 0,275 га з кадастровим номером 5125000000:01:003:0008;
- зобов`язання ПП "Астра" повернути державі в особі Одеської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,275 га з кадастровим номером 5125000000:01:003:0008.
1.2 Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач у встановленому законодавством порядку не здійснив державну реєстрацію договору оренди землі, а тому і не набув прав орендаря, що в свою чергу усувало можливість державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1 Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025, позов задоволено.
2.2 Суд дійшов такого висновку з огляду на те, що відповідач у встановленому законодавством порядку не здійснив державну реєстрацію договору оренди від 08.04.2006, а тому проведення 14.09.2017 державної реєстрації речового права оренди не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі). Отже, договір оренди чинності не набрав і, відповідно, вказане підприємство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі.
2.3 Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду, прибережної захисної смуги, а також водоохоронної зони всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим.
3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1 У касаційній скарзі відповідач просить наведені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
3.2 На обґрунтування підстав подання касаційної скарги за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, скаржник посилається на те, що суди не врахували висновків Верховного Суду щодо того, що договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та щодо наявності порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором у суді, викладених у постановах від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
3.3 На обґрунтування підстав подання касаційної скарги за виключним випадком, передбаченим пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник посилається на те, що суд ухвалив рішення про права, інтереси та (або) обов`язки Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут морської аквакультури", котре не було залучено до участі у справі (пункт 8 частини 1 статті 310 ГПК України).
3.4 У відзиві прокурор зазначив, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою без відповідної правової підстави, оскільки всупереч законодавству не здійснив державну реєстрацію договору оренди, а касаційна скарга не містить номера справи, правову позицію Верховного Суду в якій, на думку скаржника, не врахували суди попередніх інстанцій. Щодо посилань на непідтвердження підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначив про те, що довів бездіяльність компетентного органу. Прокурор також наголосив, що вся Піщана коса від с. Лебедівка до с. Приморське без виключень входить до складу національного природного парку "Тузловські лимани", що спростовує доводи скаржника.
3.5 Поданий 16.06.2026 відзив Національним природним парком "Тузловські лимани" не може бути прийнятий з огляду на положення частини 1 статті 295 ГПК України, а тому згідно з частиною 2 статті 118 ГПК України залишається без розгляду.
4. Мотивувальна частина
4.1 Суди встановили, що розпорядженням голови Татарбунарської районної державної адміністрації від 06.04.2006 № 148/А-2006 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ПП "Астра" в довгострокову оренду терміном на 25 років для розміщення рибоприймального пункту і обловно-пропускного каналу на території піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району; передано в довгострокову оренду строком на 25 років ПП "Астра" земельну ділянку загальною площею - 0,27 га, з них: пісків - 0,27 га для розміщення рибоприймального пункту і обловно-пропускного каналу з орендною платою 1% від нормативної вартості земельної ділянки.
4.2 На підставі вказаного розпорядження Татарбунарська районна державна адміністрація та ПП "Астра" 08.04.2006 уклали договір оренди земельної ділянки площею 0,27 га для розміщення рибоприймального пункту і обловно-пропускного каналу строком на 25 років, яка знаходиться на території піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району (2-й км від села Лебедівка).
4.3 Договір укладено на 25 років (пункт 8 Договору).
4.4 Земельна ділянка передається в оренду для розміщення рибоприймального пункту і обливно-пропускного каналу (пункт 15 Договору).
4.5 Пунктом 43 вказаного Договору встановлено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.
4.6 Суди встановили, що ПП "Астра" у встановленому законодавством порядку не здійснило державну реєстрацію цього Договору.
4.7 Надалі 30.12.2015 земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі із визначенням площі 0,275 га, цільове призначення - для розміщення рибоприймального пункту і обловно-пропускного каналу, кадастровий номер 5125000000:01:003:0008.
4.8 Рішенням державного реєстратора КП "Реєстраційна служба Одеської області" Махортова Ігоря Олександровича від 14.09.2017 № 37085471 проведено державну реєстрацію права власності Держави в особі Татарбунарської районної державної адміністрації (номер відомостей про речове право 22341306) та право оренди ПП "Астра" (номер відомостей про речове право 22341365) на земельну ділянку площею 0,275 га з кадастровим номером 5125000000:01:003:0008 для розміщення рибоприймального пункту і обловно-пропускного каналу за адресою: Одеська область, Татарбунарський район.
4.9 Також суд першої інстанції встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером 5125000000:01:003:0008 розташована за межами населених пунктів, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Державою, а тому належить до земель державної власності.
4.10 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.11 З огляду на межі доводів скаржника за виключними випадками касаційного оскарження, передбаченими частиною 2 статті 287 ГПК України, спірними у касаційному порядку є питання щодо набрання чинності договору оренди землі, підстав для звернення прокурора з цим позовом та вирішення питання про права та інтереси особи, котра не була залучена до участі у цій справі.
Щодо набрання чинності договору оренди землі
4.12 За положенням частини 3 статті 640 ЦК України у редакції, чинній станом на 08.04.2006, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
4.13 Також за положеннями статей 18 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом, що регулює відносини, пов`язані з орендою землі, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
4.14 Отже, законодавство, що було чинним на момент підписання договору оренди землі від 08.04.2006, встановлювало вимоги щодо обов`язкової державної реєстрації договору оренди землі. Набрання договором чинності пов`язувалося саме з державною реєстрацією договору.
4.15 За встановленими обставинами цієї справи сторони за договором обумовили набрання ним чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Однак договір у встановленому законодавством порядку зареєстровано не було, натомість орендар згодом зареєстрував своє право оренди.
4.16 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу № 925/632/19, у постанові від 06.05.2026 виснувала про те, що за загальним правилом договори оренди землі, підписані до 01.01.2013, набирають чинності з моменту їх державної реєстрації, якщо інший порядок набрання ними чинності не передбачений самими договорами. Державна реєстрація речового права не підміняє державну реєстрацію самого договору, а також не створює правові наслідки, пов`язані з державною реєстрацією договору. Таким чином, Велика Палата Верхового Суду підтримала раніше зроблені висновки щодо правових наслідків не здійснення державної реєстрації договору оренди землі, підписаного до 01.01.2013, та моменту набрання таким договором чинності (пункти 179-180).
4.17 На думку скаржника, суди не врахували того, що договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ця правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2023.
4.18 Однак, як також зазначив прокурор у відзиві, касаційна скарга не містить номера справи, правову позицію Верховного Суду в якій, на думку скаржника, не врахували суди попередніх інстанцій. Натомість колегія суддів зазначає, що з вищенаведеного вбачається, що висновки судів попередніх інстанцій в частині питання щодо набрання чинності договору оренди землі не суперечать висновкам, зокрема, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2026 у справі № 925/632/19.
Щодо підстав для звернення прокурора з цим позовом
4.19 У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неврахування висновків Верховного Суду, наголошує на тому, що чинним законодавством не передбачено "спільного" звернення відповідного державного органу та прокуратури, прокуратура здійснює представництво держави виключно у випадках неможливості здійснення належного захисту органом, який має відповідні повноваження. У судовій практиці закріплена думка про те, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
4.20 Скаржник зазначає, що звертав увагу судів на те, що Одеська обласна державна адміністрація відреагувала на лист прокуратури та вказала, що, перевіривши інформацію стосовно порушення чинного законодавства відповідачем, жодних скарг чи будь-якої інформації відносно вказаного у цьому листі не надходило, тобто порушення не було, тому заходи з боку Одеської обласної державної адміністрації - не вживались, адже відсутні будь-які причини для таких заходів.
4.21 У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, на неврахування якої, зокрема, посилається скаржник, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
4.22 Як зазначили суди попередніх інстанцій у оскаржених судових рішеннях, прокурор підтвердив бездіяльність компетентного органу та обґрунтував підстави представництва інтересів держави в суді з огляду на те, що:
- повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної власності наділена саме Одеська обласна державна адміністрація, тому вона як орган виконавчої влади, яким реалізується право на землю державної власності, уповноважена на звернення до суду з цим позовом;
- з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді Одеською обласною прокуратурою скеровано до ради лист від 16.04.2024 № 12-492вих-24, яким повідомлено про неправомірне набуття ПП "Астра" права оренди на спірну земельну ділянку та запропоновано надати інформацію про вжиті заходи реагування (у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом) або намір вжити заходи реагування;
- Одеською обласною державною адміністрацією відповідно до листа від 26.04.2024 № 5160/7/01-46/5405/2-24 повідомлено про те, що у облдержадміністрації відсутня запитувана інформація. З даного питання пораджено звернутись до Білгород-Дністровської міської ради;
- будь-якої інформації стосовно наміру Одеської обласної державної адміністрації вжити заходи реагування, спрямовані на оскарження державної реєстрації права оренди ПП "Астра", у листі не надано;
- Одеська обласна державна адміністрація обізнана про необхідність захисту інтересів держави та мала відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжила, що відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах зазначеного уповноваженого органу;
- обставини бездіяльності підтверджують також і відомості Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно з якими з моменту набуття ПП "Астра" права оренди на земельну ділянку у 2017 році Одеською обласною державною адміністрацією заходи щодо звернення з позовом до суду не вживались.
4.23 Колегія суддів зазначає, що з вищенаведеного не вбачається, що суди не врахували висновків Верховного Суду щодо підстав для звернення прокурора з цим позовом, на чому наголошує скаржник у касаційній скарзі, а навпаки свідчить про застосування судами попередніх інстанцій статті 23 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду.
Щодо вирішення питання про права та інтереси іншої особи
4.24 У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що суди незаконним рішенням у цій справі вирішили питання про права та інтереси ТОВ "Інститут морської аквакультури" в силу того, що на спірній земельній ділянці, яку суд повернув державі, знаходиться законно побудована гідротехнічна споруда, а саме обловно-пропускний канал та рибоприймальний пункт, які є однією суцільною спорудою та перебуває у приватній власності цього товариства.
4.25 Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститись в мотивувальній та резолютивній частині рішення. Ці висновки мають різне значення (пункт 10.9).
4.26 Так, мотивувальна частина містить мотиви рішення суду - відповіді на питання факту (висновки про встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи) і питання права (юридична кваліфікація цих обставин, висновки про наслідки, з якими право пов`язує встановлені обставини). Водночас процесуальний закон містить норми, які забезпечують, аби судове рішення, ухвалене у справі, не було протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі (пункти 10.9, 10.11).
4.27 Тобто будь-які висновки про права, інтереси та (або) обов`язки особи у рішенні суду, яким вирішується приватноправовий спір, з огляду на норми статті 75 ГПК України не мають для особи, яка не брала участь у розгляді справи, зобов`язуючого значення, тобто не є рішенням про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи (пункт 10.18).
4.28 Однак резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення як конституційної засади судочинства (пункт 9 частини 2 статті 129, стаття 129-1 Конституції України) є обов`язковим до виконання (пункт 10.22).
4.29 Закон не встановлює механізму, який виключав би особу, яка не брала участь у справі, з-під дії судового рішення, якщо таке містить присуд про її права, інтереси та (або) обов`язки (стягує з неї кошти, зобов`язує її вчинити певні дії або утриматись від них, змінює чи припиняє правовідносини з її участю, визнає недійсним або скасовує документ, який посвідчує право особи, тощо) (пункт 10.24).
4.30 Однак, з огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з доводами скаржника про те, що оскарженим судовим рішення вирішено питання про права та інтереси ТОВ "Інститут морської аквакультури", оскільки наведеного не вбачається з резолютивної частини рішення суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
4.31 Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
4.32 З урахуванням викладеного, оскільки інших виключних випадків для касаційного оскарження судових рішень у касаційній скарзі не наведено, переглянувши у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови - без змін.
4.33 Крім того, за правилами статті 332 ГПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
4.34 Враховуючи, що ухвалою від 16.06.2025 у цій справі Верховний Суд зупинив виконання рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в касаційному порядку, суд вважає за необхідне поновити його виконання
4.35 Відповідно до положень статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 309, 315, 317, 332 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємства "Астра" у справі № 916/2186/24 залишити без задоволення, а постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 залишити без змін.
Поновити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2024.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський
Судді Л. І. Рогач
С. К. Могил