Справа № 373/3533/25
Провадження № 2-о/373/14/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року ? ? ? ? м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Лебедя В.В.,
за участю секретарів судових засідань Мороз В.О., Герасько К.Г.,
заявника ОСОБА_1 та її представників-адвокатів Миколаєвої Ю.В., Чередніченко Н.В. (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Переяславська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Миколаєва Ю.В. зверталась до Переяславського міськрайонного суду Київської області в інтересах ОСОБА_1 із заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 2017 року до дня смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У період з 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом указаного періоду заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали ремонт, купували меблі, побутову техніку, разом відпочивали, святкували сімейні свята, підтримували тісні стосунки з родичами та друзями. Жоден із них у шлюбі з іншими особами у цей період не перебував. Квартира, в якій вони проживали, належала ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті ОСОБА_5 в квартирі продовжували проживати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 заявник ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_2 інших спадкоємців окрім заявника не має, а тому вона є єдиною особою, яка проживала з ним однією сім`єю не менше п`яти років до дня смерті та має право бути спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України.
Представник заявника-адвокат Миколаєва Ю.В. та заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.
Заінтересована особа Переяславська міська рада до суду не направила свого представника, в заяві від 10.12.2025 просила розглядати справу без участі представника, не заперечуючи проти заяви.
Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з огляду на таке.
Фотографії (копії, а/с 29-31), на яких зафіксовані ОСОБА_1 та чоловік, яким може бути ОСОБА_2 , свідчать про те, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проводили час у громадських місцях у різні пори року, проте суд не може достовірно встановити характер їхніх відносин, періоду, без щонайменше дати створення фотографій.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 16.01.2023 вбачається, що заявник ОСОБА_1 брала участь в похованні ОСОБА_2 , оформлювала відповідну допомогу (копія, а/с 27).
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 16.01.2023 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Боиспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний запис № 46 (копія, а/с 26).
Приватним нотаріусом Воробей О.М. не було прийнято заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів родинних відносин з ОСОБА_2 , що підтверджується відповіддю від 11.10.2025 (копія, а/с 15).
З витягу з територіальної громади від 06.03.2023 вбачається, що заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 01.04.1997 розірвала шлюб із ОСОБА_6 .
Акт депутата Переяславської міської ради А.Римар № 40 від 03.09.2025 не має доказового значення у справі, оскільки ним проводилось обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 . Інші відомості заесено зі слів ОСОБА_1 , яка не допитувалась судом в якості свідка. В акті відображено відомості про те, що в період з 2017 року до 2023 року ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вела з ним спільний побут, вони мали взаємні права та обов`язки.
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен окремо, показали суду, що являються сусідами померлого ОСОБА_2 . Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно з 2017 року до січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , де вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут. Дітей у ОСОБА_2 не було, його матір ОСОБА_5 померла в 2022 році.
Свідок ОСОБА_7 показала суду, що познайомилась з ОСОБА_1 навесні 2017 року. З періодичністю одного разу на тиждень протягом означеного періоду бачила ОСОБА_2 із ОСОБА_1 , які йшли з будинку за вказаною вище адресою на роботу та повертались разом із роботи. ОСОБА_2 представляв свідку ОСОБА_1 як свою дружину. Вона чула неодноразово від ОСОБА_2 про приготування їжі, придбання з ОСОБА_1 холодильника до вказаної вище квартири. ОСОБА_2 часто заходив поспілкуватись з періодичністю раз на тиждень протягом вказаного періоду, з його слів ОСОБА_1 допомагала матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , яка не могла себе обслуговувати. У 2021-2022 роках ОСОБА_1 влаштовувала ОСОБА_5 до будинку для літніх людей, ОСОБА_2 - до реабілітаційного центру, про що свідку відомо від ОСОБА_1 . Зробила висновок, що заявник ОСОБА_1 проживали однією сім`єю разом із ОСОБА_2 , виходячи із власних спостережень та багаторазових відвідин у гості за вказаною адресою.
Свідок ОСОБА_8 показала суду, що бачила безпосередньо ОСОБА_2 із ОСОБА_1 у вказаній вище квартирі приблизно з 2016-2017 років, охарактеризувала їх спільне проживання як проживання однією сім`єю з огляду на таке. Вона бачила як ОСОБА_1 тривалий час доглядала за матір`ю ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були придбані побутові прилади та речі, зокрема, пральна машина, ванна. Вказана квартира в певний період перебувала в занедбаному стані, а після появи ОСОБА_1 в означеній квартирі проводився ремонт, ОСОБА_1 готувала їжу для ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_5 . Заявника ОСОБА_1 померлий ОСОБА_2 називав «моя дружина», ОСОБА_1 займалась його похованням.
Свідок ОСОБА_9 показала, що відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носили сімейний характер, оскільки вона бачила як вони проживали у вказаній квартирі, де зробили ремонт. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом виходили на роботу, здійснювали покупки. Початок періоду спільного проживання у січні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пов`язаний із загостренням хвороби у матері ОСОБА_2 - ОСОБА_5 . Свідок навідувала ОСОБА_5 з періодичністю одного разу на тиждень за вказаною адресою, де проживали ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 не був відомий, з яким зі слів ОСОБА_5 розлучилась. З 2021 року до 2023 року з періодичністю приблизно один раз на день свідок бачила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 показували приблизно в 2020 році в означеній квартирі придбані ними холодильник, ліжко.
Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18), від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18), від 28 травня 2021 року у справі № 182/653/17 (провадження № 61-11815св20) та інших.
Показаннями свідків у сукупності зі світлинами, іншими доказами, яким суд надав оцінку вище, в повній мірі не доводиться проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дослідженими судом доказами як окремо, так і в своїй сукупності, не доведено, що заявник ОСОБА_1 вела спільне господарство з померлим ОСОБА_2 , мала з ним спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, здійснювала витрати, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.
Керуючись статтями 263-265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Переяславська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи
заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;
заінтересована особа - Переяславська міська рада, місцезнаходження: вул. Богдана Хмельницького, буд. 27/25, м. Переяслав Бориспільського району Київської області, 08400; код ЄДРПОУ 04054978.

СУДДЯ:  В.В. ЛЕБІДЬ