ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 380/278/25 пров. № А/857/23174/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Кузьмича С. М.,
суддів Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року (ухвалене головуючим – суддею Хома О.П. у м. Львові) у справі № 380/278/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив: 
визнати протиправними дії відповідача-2 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу;
зобов`язати відповідача-1 зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 01 січня 2003 року по 16 січня 2004 року у ТВКО “Сколівській бескиди”;
зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у зв`язку із досягненням 60 річного віку 12 грудня 2024 року звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Однак рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 19.12.2024 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Вважає спірне рішення протиправним, оскільки пенсійним органом протиправно не зараховано до її страхового стажу весь період роботи у ТВКО “Сколівській бескиди”. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 весь період роботи у ТВКО “Сколівській бескиди” з 01.05.2001 по 16.04.2004, призначити з 13.12.2024 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-VI та здійснити виплату.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача з 01.05.2001 по 16.01.2004 у оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка містить чіткі записи про дані періоди роботи. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 13.12.2024 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-VI. 
До заяви позивачем долучено трудову книжку серії НОМЕР_1 , відповідно до записів якої ОСОБА_1 з 01.05.2001 по 16.01.2004 працювала у ТВКО “Сколівській бескиди”.
ГУ ПФУ у Київській області за принципом екстериторіальності розглянуло заяву ОСОБА_1 та прийняло рішення від 19.12.2024 №134650023135 про відмову в призначені пенсії за віком необхідного страхового стажу у 30 років, який у ОСОБА_1 становить 29 років та 16 днів. 
Як вказано у рішенні, за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.
До рішення долучено розрахунок стажу ОСОБА_1 , з якого слідує, що період роботи у ТВКО “Сколівській бескиди” зараховано частково, а саме з 01.05.2001 по 31.10.2001 та з 01.12.2001 по 31.12.2001.
Рішення від 19.12.2024 №134650023135 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 є предметом оскарження у цій справі.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).
Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058-VI періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-VI за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно статті 4 Закону №1058-VI виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону №1058-VI страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-VI страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 26 Закону №1058-VI визначено умови призначення пенсії за віком.
Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-IVправо на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу… з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.12.2024 звернулася до територіального пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.
Для призначення пенсії позивачем разом з заявою подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , відповідно до записів якої ОСОБА_1 за період з 01.05.2001 по 16.01.2004 працювала у ТВКО “Сколівській бескиди”. 
Оскільки позивач звернулася за призначенням пенсії за віком 13.12.2024, то відповідно до вимог частини першої статті 26 Закону №1058-VI право на призначення пенсії обумовлено наявністю 30 років страхового стажу. 
Спірним рішенням відповідача-2 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком саме з підстав відсутності у неї необхідного 30-річного страхового стажу.
Як вбачається з розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , долученого до рішення ГУ ПФУ у Київській області від 19.12.2024 №134650023135, пенсійним органом зараховано стаж позивача у ТВКО “Сколівській бескиди” лише частково, а саме за період з 01.05.2001 по 31.10.2001 та з 01.12.2001 по 31.12.2002.
Натомість ні у відзиві на позовну заяву, ні у спірному рішенні жодних причин незарахування повного періоду роботи ОСОБА_1 у ТВКО “Сколівській бескиди” до її страхового стажу не зазначено. Пояснень з цього приводу відповідачами не надано.
Соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки гарантує Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII(далі-Закон №1788-XII).
Згідно статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеній нормі відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637), відповідно до якого за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку№637).
У позивача наявна трудова книжка, яка містить чіткі записи про спірні періоди роботи позивача з 01.05.2001 по 16.01.2004 у ТВКО “Сколівській бескиди”, а саме наказ про прийняття на роботу №15-г від 30.04.2001 та наказ про звільнення №13 віл 16.01.2004.
З наведених фактичних обставин справи та оцінки поданих позивачем до заяви про призначення пенсії за віком документів, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність не зарахування відповідачем-2 повного періоду роботи позивача з 01.05.2001 по 16.01.2004 у ТВКО “Сколівській бескиди”, що призвело до прийняття рішення від 19.12.2024 №134650023135 про відмову у призначенні пенсії за віком та порушення права позивача на призначення пенсії за віком згідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV. 
Відтак, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 весь період роботи позивача у ТВКО “Сколівській бескиди” з 01.05.2001 по 16.01.2004, призначити з 13.12.2024 пенсію за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV та здійснити виплату. 
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 380/278/25 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула