Справа № 724/1076/26 	
Провадження № 2/724/634/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Скрипника С.М.
за участі секретаря судового засідання: Філіпчука Д.В.
за участі сторін: 
представника позивача Бучинського О.С.
представника відповідача Боднарюка В.І. 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Хотині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
У квітні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бучинський Олег Сергійович, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 11 червня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Клішковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області, актовий запис № 12. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
За час шлюбу позивача та відповідача, за спільні кошти подружжя у липні 2023 року придбали автомобіль марки Peugeot 3008, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ наданою РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях.
Враховуючи, що спірний транспортний засіб набутий за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу, позивач зазначає, що він є спільною сумісною власністю подружжя. Домовленості про укладення договору про поділ спільної сумісної власності колишнє подружжя не досягло.
Сторони з 11 червня 2012 року до 10 березня 2025 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу вони жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, отримували доходи та заощаджували гроші, зокрема для придбання автомобіля.
20.07.2023 року сторони придбали автомобіль і зареєстрували за відповідачкою, яка цим майном користується. Згідно із висновком експерта №СЕ-19/126-25/12054-АВ від 22.10.2025 вартість автомобіля Peugeot 3008, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 становить 327 296,70 грн.
Враховуючи наведе, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в сумі 163648,35 грн., а також судовий збір.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Хотинського районного суду від 10 квітня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, та проведення підготовчого засідання призначено на 07 травня 2026 року.
Ухвалою Хотинського районного суду від 19 травня 2026 року задоволено клопотання представника позивача  ОСОБА_1 – ОСОБА_3 про залишення позовних вимог без розгляду в частині визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , автомобіля марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Бучинський О.С. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки грошової компенсації за одну другу частку ринкової вартості автомобіля марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску в сумі 163648,35 грн. підтримав та просив задовольнити. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначив, що звернеться до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Боднарюк В.І. позовні вимоги з частині стягнення з відповідачки грошової компенсації в сумі 163648,35 грн. за одну другу частку ринкової вартості спірного автомобіля визнав. 
За викладених обставин, виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211, ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення за результатами підготовчого провадження.

Фактичні обставини встановлені судом
Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 10 березня 2025 року шлюб, зареєстрований Клішковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області 11 червня 2012 року, актовий запис №12 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10-11).
Згідно копії реєстраційної картки транспортного засобу автомобіль марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_2 . Дата реєстрації 20.07.2023 (а.с.12).
Згідно висновку експерта № СЕ-19/126-25/12054-АВ від 22.10.2026 року ринкова вартість автомобіля Peugeot 3008, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 22.10.2025 року становить 327 296,70 грн (а.с.13-23).

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства.
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).
Тлумачення частини першої статті 71 СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначена презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Судом встановлено, що в період шлюбу сторони по справі придбали майно, а саме: автомобіль марки Peugeot 3008, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідачем не оспорюється той факт, що вказане майно було придбано за спільні кошти подружжя та є спільним сумісним майном подружжя. Висновком експерта № СЕ-19/126-25/12054-АВ від 22.10.2026 року встановлена ринкова вартість спірного автомобіля Peugeot 3008, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , яка складає 327 296,70 грн.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). 
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). 
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.
Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19). 
У постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про виплату позивачеві 1/2 вартості автомобіля як компенсації його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. Вважав, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. 
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що спірний автомобіль сторони набули під час перебування у шлюбі, а тому він є їхнім спільним майном і підлягає поділу між ними в рівних частинах, оскільки презумпція спільності права власності подружжя на автомобіль відповідачем визнається. 
Відтак, оскільки матеріалами справи підтверджується, що спірний транспортний засіб, марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя, тому майно, придбане подружжям за час шлюбу не потребує додаткового визнання його спільною сумісною власністю. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості 1/2 частки автомобіля Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що є спільною сумісною власністю подружжя в сумі 163648 грн. 35 коп.
Керуючись ст. ст.60,69-71 СК України, ст. ст.2,4,7,9,10,76-81, 200, 258,259,263,264, 265, 268, 273, 352,354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості автомобіля марки Peugeot модель 3008, 2011 року випуску, НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в сумі 163648 (сто шістдесят три тисячі шістсот сорок вісім) гривень 35 копійок.
Копію рішення надіслати сторонам.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 26 травня 2026 року.

Суддя: 	Сергій Миколайович СКРИПНИК