П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/3532/23	
Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Генерального штабу Збройних Сил України, за участі третіх осіб - Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнання протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022 включно згідно з додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298;
- зобов`язати видати довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022 включно згідно з додатком № 1 до телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298.
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у період з 24.02.2022 по 10.06.2022 позивач, перебуваючи у відрядженні у військовій частині НОМЕР_1 , брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсіч і стримування збройної агресії. На переконання відповідача, ВЧ НОМЕР_1 зобов`язана була повідомити військову частину НОМЕР_2 , на грошовому забезпеченні якої перебував позивач, про безпосередню його участь в бойових діях за відповідною формою. У зв`язку із тим, що ВЧ НОМЕР_1 не повідомила ВЧ НОМЕР_2 про участь позивача у бойових діях у спірний період, позивач позбавлений права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у належному розмірі.
ВЧ НОМЕР_1 заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що позивач не перебував у відрядженні безпосередньої у військовій частині НОМЕР_1 , а тому військова частина НОМЕР_1 є неналежним відповідачем по цій справі.
Генеральний штаб ЗСУ заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що пункт управління угруповання об`єднаних сил, де проходив службу позивач у спірний період, було розгорнуто за рахунок військової частини НОМЕР_1 , документування управлінської (службової) діяльності зазначеного пункту управління у період з 24.02.2022 по 10.06.2022 здійснювалося цією ж військовою частиною. На підставі викладеного, Генштаб ЗСУ зазначив, що він не є належним відповідачем по справі.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач ВЧ НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначав, що суд першої інстанції не врахував, що на підставі погодження Командувача об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України про залучення особового складу до сил і засобів об`єднаних сил (телеграма начальника штабу – заступника Командувача об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України від 15.01.2022 № 313/ОКПОС/16/252) наказом Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 18.01.2022 № 8/ДСК молодший сержант ОСОБА_1 , старший оператор радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_3 , з 26.01.2022 був залучений до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Відповідно до Оперативної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 04.03.2022 № 314, у Східній операційній зоні було створено оперативно-стратегічне угруповання військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з підпорядкованими йому: оперативного угруповань військ “ ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, оперативного угруповань військ “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ”, угруповання об`єднаних сил, угруповання Повітряних сил. Згідно наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 09.03.2022 року № 45/дск, всі військовослужбовці (працівники) Збройних Сил України та інших складових сил безпеки і оборони, які станом на 05.00 05.03.2022 року знаходились в складі об`єднаного командного пункту та частин безпосереднього підпорядкування операцій об`єднаних сил, вважалися такими, що вилучені зі складу сил та засобів операції об`єднаних сил та вважаються такими, що залучені до виконання бойових (спеціальних) завдань у складі угруповання об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та підпорядковуються Командувачу угрупування об`єднаних сил. Відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.06.2022 № 3794, угрупування об`єднаних сил припинило своє існування до кінця 10.06.2022. Згідно наказу Командувача угруповання об`єднаних сил (по стройовій частині) від 10.06.2022 № 109/дск, старший оператор радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_3 молодший сержант ОСОБА_1 вибув зі складу угруповання об`єднаних сил до складу оперативно-тактичного угруповання військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” з 10.06.2022 на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.06.2022 №3912 та бойового розпорядження Командувача угруповання об`єднаних сил від 10.06.2022 № БР-418т. Відповідно до Оперативних директив Головнокомандувача Збройних Сил України від 20.07.2025 № 16927, від 20.07.2025 № 56цт/ДГК-оп, оперативностратегічне угруповання військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” припинило своє існування до кінця 07.07.2025. При цьому, зазначені вище органи військового управління в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 ніколи не перебували та управління ними військова частина НОМЕР_1 не здійснювала, а гербова печатка “Військова частина НОМЕР_4 ” використовувалась у зазначених органах військового управління лише для ведення діловодства. Зазначена вище гербова печатка та кутовий штам використовувалась, відповідно до пункту 2 Переліку органів військового управління (штабів угруповань військ (сил) або штабів тактичних груп), які включені до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави та які здійснюють управління виконанням завдань в районі ведення воєнних (бойових) дій, затвердженого начальником Генерального штабу Збройних Сил України: угрупованням об`єднаних сил в період з 05.03.2022 по 10.06.2022, а згодом оперативно-тактичним угрупуванням “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” в період з 11.06.2022 по 14.03.2024, які перебували в підпорядкуванні оперативно-стратегічного угруповання військ “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”.
Апелянт зазначив, що з метою належного встановлення обставин справи, суд першої інстанції не витребував первинні документи, які підтверджують відрядження позивача до військових частин, інші документи, які відображають грошове, матеріально-технічне, продовольче забезпечення позивача під час проходження служби у спірний період, а також дані про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з відповідним підтвердженням належними документами. Апелянт звернув увагу, що саме лише проходження військовослужбовцем військової служби на території Донецької області не є належною і достатньою підставою для видачі довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, та, відповідно, для виплати додаткової винагороди в збільшеному розмірі.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 2012 року.
Військова частина НОМЕР_3 є структурним підрозділом військової частини НОМЕР_5 та знаходиться на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , що не заперечується сторонами по справі.
Відповідно до пункту 1 наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 18.01.2022 № 8/ДСК “Про залучення особового складу до сил і засобів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях” позивача, як військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , залучено з 26.01.2022 для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. На наказі стоїть печатка «військова частина НОМЕР_1 , код НОМЕР_6 ».
Згідно з підпунктом 1.1.1.14.2 пункту 1 наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині” від 02.02.2022 № 26/дск позивач вважався з 27.01.2022 таким, що прибув до складу сил та засобів, і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. На цьому наказі стоїть печатка військова частина НОМЕР_4 .
Відповідно до посвідчення про відрядження від 27.01.2022 № 372/2/30 позивача відряджено у підпорядкування командувача ООС з 27.01.2022. Факт прибуття і вибуття позивача у місце відрядження засвідчено гербовою печаткою військової частини “ НОМЕР_4 ” (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 ).
Витяг з наказу командувача об`єднаних сил № 45/дск від 09.03.2022, свідчить, що у зв`язку з початком повномасштабної агресії РФ проти України, всіх військовослужбовців ЗСУ та інших складових сил безпеки і оборони, які станом на 05.00 год. 05 березня 2022 року знаходились в складі об`єднаного командного пункту та частин безпосереднього підпорядкування операцій об`єднаних сил вважати такими, що вилучені зі складу сил та засобів операції об`єднаних сил та залучені до виконання бойових(спеціальних) завдань у складі угрупування об`єднаних сил щодо забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ та підпорядковуються Командувачу угрупування об`єднаних сил. На цьому наказі стоїть печатка військова частина НОМЕР_4 , код НОМЕР_7 .
У листі військової частини НОМЕР_2 від 28.12.2022 № 350/302/2/2252 зазначено, що позивач дійсно брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів у період з 24.02.2022 по 29.08.2022 включно.
Згідно з підпунктом 18 пункту 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.11.2022 № 447-г “Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану особовому складу військової частини НОМЕР_2 ” позивачу виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн за період з 11.06.2022 по 28.08.2022. Підставою для цього нарахування зазначено довідку військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2022 № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 вх № 1168/2 від 01.11.2022. ВЧ НОМЕР_1 зазначила, що довідка від 07.10.2022 № ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337 не реєструвалась та не видавалась військовою частиною.
За період з лютого по червень 2022 року позивачу нараховано додаткову винагороду в розмірі, що не перевищував 30000,00 грн на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 372/9/47, виданої 14.04.2023 військовою частиною НОМЕР_8 .
Позивач разом із іншими військовослужбовцями звернувся до відповідача із колективним зверненням щодо надіслання до військових частин НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 довідок про період безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період їхнього відрядження відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” за період з 24.02.2022 по 10.06.2022.
У листі від 03.02.2023 № 350/147/2/185пс військова частина НОМЕР_12 , яка за дорученням Міністра оборони України розглянула відповідне колективне звернення, повідомила, що документальних підтверджень про безпосередню участь, зокрема, позивача у бойових діях за період з 13 квітня по 10 червня 2022 року до військової частини не надходило.
Вважаючи, що відповідач протиправно не надав довідку про безпосередню участь у бойових діях за період з 24.02.2022 по 10.06.2022, що призвело до не виплати установленої постановою № 168 додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року позов задоволено частково.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року задоволено апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , скасовано рішення суду першої інстанції від 27 липня 2023 року та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 08 травня 2025 року касаційну скаргу адвоката Окольчишиної Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року скасовано, а справу №400/3532/23 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції – Миколаївського окружного адміністративного суду.
ВС зазначив, що при новому розгляді справи судам необхідно з`ясувати, чи є ВЧ НОМЕР_1 належним відповідачем у справі та достеменно пересвідчитись у складі якого тактичного угруповання і якої військової частини позивач проходив службу під час його відрядження у підпорядкування Командувача операції Об`єднаних сил.
Задовольняючи позовні вимоги при новому розгляді позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що угруповання об`єднаних сил, як тимчасовий орган військового управління, було сформовано за рахунок Військової частини НОМЕР_1 та використовувало печатку цієї військової частини, а після розформування угрупування об`єднаних сил, Військова частина НОМЕР_1 продовжила виконання завдання за призначенням у складі Сил оборони та використовує печатку А0135ІІ, що підтверджується відповіддю т.в.о. начальника Головного оперативного управління Генерального штабу ЗСУ. Отже, саме Військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем у справі та має забезпечити дотримання прав військовослужбовців – позивача по справі та видати довідку про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 24.02.2022 по 10.06.2022.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі – Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168, пунктом 1 якої передбачено, що на період дії воєнного стану окремим категоріям осіб, зокрема військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), – розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
З метою врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168 посадовим особам Збройних Сил України Міністерством оборони України було надіслано телеграму № 248/1298, згідно з абзацом 3 пункту 3 якої, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець ( абзац 4 пункту 3 телеграми МОУ № 248/1298).
Форма такої довідки затверджена у додатку № 1 до телеграми МОУ № 248/1298.
Також, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) у формі телеграм (діяли до 01 червня 2022 року), а потім окреме доручення від 23 червня 2022 № 912/з/29.
Пунктом 4 телеграми МОУ № 248/1298 (у редакції телеграми від 18 квітня 2022 року № 248/1529) передбачено, що Міністр оборони установив командирам тих військових частин (установ), що входять до складу створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) та виконують завдання в районі ведення воєнних (бойових) дій, та до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини (установи) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.
У підставах про видання такої довідки обов`язково зазначаються документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цієї телеграми.
У пункті 5 телеграми МОУ №248/1298 Міністр оборони установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн, яка здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління – командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 зазначеного окремого доручення).
За обставинами справи, військова частина НОМЕР_1 заперечує перебування позивача у її підпорядкуванні у спірний період, оскільки, за твердженням відповідача, позивач перебував у відрядженні до об`єднаного командного пункту Об`єднаних сил і в посвідченні міститься печатка військової частини НОМЕР_4 .
Судова колегія наголошує, що вирішенню у цій справі питання наявності у позивача права на додаткові виплати безумовно передує встановлення дійсних фактів, що утворюють спірні відносини, урегульовані нормами права, застосованими судами попередніх інстанцій.
Так, за умовами телеграми МОУ № 248/1298 виключним та відповідальним суб`єктом за оформлення та видачу довідки про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії, є командир тієї військової частини, до якої такий військовослужбовець був відряджений.
З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка є структурних підрозділом та перебуває на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 . 
Із витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) № 27 від 27.01.2022 року слідує, що молодший сержант ОСОБА_1 , старший оператор радіолокаційного відділення військової частини НОМЕР_3 з метою залучення до складу сил і засобів проведення операції об`єднаних сил вибув у відрядження в підпорядкування командувача ООС, які виконують службові (бойові) завдання у районах проведення ООС з 27 січня 2022 року. 
Підставою видачі наказу командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) № 27 від 27.01.2022 року є наказ Генерального штабу Збройних Сил України від 18.01.2022 року № 8/дск. 
Відповідно до посвідчення про відрядження від 27 січня 2022 року №372/2/30, позивач був відряджений у підпорядкування Командувача ООС для виконання службових (бойових) завдань у районах проведення ООС з 27 січня 2022 року. Факт прибуття та вибуття позивача до місця відрядження засвідчено гербовою печаткою військової частини НОМЕР_1 II (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). 
Згідно з підпунктом 1.1.1.14.2 пункту 1 наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 02 лютого 2022 року № 26/дск (з відміткою гербової печатки військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 )), ОСОБА_1 з 27 січня 2022 року вважався таким, що прибув до складу сил та засобів, і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. 
Викладеними доказами у сукупності підтверджено, що позивач направлявся для виконання службових (бойових) завдань і брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про Збройні Сили України» загальна структура Збройних Сил України складається з: Генерального штабу Збройних Сил України; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; видів Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремих родів сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремих роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органів військового управління, з`єднання, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.
Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Статтею 8 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що командувач об`єднаних сил підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України та здійснює через Об`єднаний оперативний штаб Збройних Сил України оперативний контроль за набуттям ними оперативних (бойових) спроможностей, планування застосування та безпосереднє управління об`єднаними силами і засобами Збройних Сил України, інших складових сил оборони, які передані у його підпорядкування, а також національним контингентом і національним персоналом, які беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України здійснюють передачу визначеного Головнокомандувачем Збройних Сил України комплекту боєздатних сил і засобів Командувачу об`єднаних сил, який здійснює оперативний контроль за набуттям ними оперативних (бойових) спроможностей та управління їх застосуванням.
Командувачі видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (керівники) інших військових формувань, від яких визначений комплект сил і засобів переданий до складу об`єднаних сил, продовжують здійснювати їх укомплектування особовим складом, озброєнням, боєприпасами, військовою та спеціальною технікою, іншими матеріально-технічними засобами.
Згідно із підпунктом 6 пункту 2-1 статті 28 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у разі введення воєнного стану в окремих місцевостях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях командувач об`єднаних сил здійснює безпосереднє керівництво силами і засобами Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які безпосередньо залучаються до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та правового режиму воєнного стану, через відповідні органи військового управління.
На підставі вищенаведеного судова колегія приходить висновку, що командування об`єднаних сил Збройних Сил України є однією із структурних ланок Збройних Сил України із спеціальним статусом органу військового управління у зв`язку із чим організація функціонування такого органу має свої відмінності від інших структурних елементів Збройних Сил України, які діють на усіх рівнях військового управління (стратегічного, оперативного чи тактичного). 
Особлива мета діяльності та покладені завдання на командування об`єднаних сил Збройних Сил України зумовлює особливість її структури та складається безпосередньо з: командувача об`єднаних сил Збройних Сил України, об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, угруповувань об`єднаних сил, національних контингентів. При цьому командувач об`єднаних сил Збройних Сил України безпосередньо здійснює управління підпорядкованими засобами та силами, що відповідає принципу єдиноначальності Збройних Сил України. 
У додаткових поясненнях від 22 квітня 2026 року (аркуш 3) Військова частина НОМЕР_1 зазначила, що відповідачем не заперечується той факт, що позивач в період з 27.01.2022 по 04.03.2022 включно перебував у розпорядженні Командувача об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України; з 05.03.2022 по 10.06.2022 включно перебував у складі Угрупування об`єднаних сил. 
З листа Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України № 300/303/1/1093 від 01.05.2026 року вбачається, що робота на пунктах управління Командування об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України та Угрупування об`єднаних сил була організована за рахунок особового складу військової частини НОМЕР_1 , у тому числі і діловодство, яке здійснювалося з використанням відповідного комплекту печаток та штампів військової частини НОМЕР_1 . 
Тобто, пункт управління угруповання об`єднаних сил було розгорнуто за рахунок військової частини НОМЕР_1 , а документування управлінської (службової) діяльності зазначеного пункту управління у період з 24.02.2022 по 10.06.2022 здійснювалося цією ж військовою частиною.
З огляду на означене слід дійти висновку, що у спірний період військовою частиною НОМЕР_1 використовувалися декілька гербових печаток з різними умовними номерами (без номера, ІІ, ІІІ тощо) для використання на різних територіях дислокації її структурними підрозділами, які не мають статусу юридичних осіб, але які перебували у підпорядкуванні командування об`єднаних сил Збройних Сил України. 
Таким чином, враховуючи те, що позивач вибув у спірний період у відрядження до окремого розпорядження в підпорядкування командувача ООС, а також те, що матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 у структурних підрозділах ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджено інформацією, наданою Генеральним штабом ЗСУ, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що Військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем у даній справі. 
Колегія суддів відхиляє доводи Військової частини НОМЕР_1 стосовно того, що гербова печатка та кутовий штамп «Військова частина НОМЕР_4 » використовувалися органами військового управління, які ніколи не перебували у підпорядкуванні відповідача з тих підстав, що такі твердження повністю спростовуються листом Генерального штабу Збройних Сил України № 300/303/1/1093 від 01.05.2026 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2026 року, який міститься в матеріалах справи. 
Викладене підтверджує, що саме на ВЧ НОМЕР_1 було покладено ведення діловодства, видача наказів та рапортів в Командуванні об`єднаних сил Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України до 05.03.2022 року, а в період з 05.03.2022 по 10.06.2022 у складі Угруповання об`єднаних сил.
До того ж, відповідно до пункту 1.10 розділу 1 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженого наказом Генерального штабу Збройних Сил України № 127 від 07 квітня 2017 року (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) командири (керівники) військових частин (установ) зобов`язані зокрема забезпечити порядок обліку, зберігання і використання бланків суворої звітності, печаток та штампів. 
При цьому, судовою колегією враховано, що підпорядковані Військовій частині НОМЕР_1 структурні одиниці, які і використовували гербову печатку «Військова частина НОМЕР_4 », не є юридичними особами і в розумінні КАС України суб`єктами владних повноважень виступати не можуть, а тому процесуального статусу відповідача не набувають через відсутність у них адміністративної процесуальної правоздатності. 
За таких обставин, судова колегія визнає необґрунтованими та відхиляє доводи військової частини НОМЕР_1 стосовно того, що апелянт є неналежним відповідачем у справі з вищевикладених мотивів. 
Що ж стосується підтвердження приймання позивачем участі заходах суд апеляційної інстанції зазначає, що такі підтверджуються зокрема наказом командира військової частини НОМЕР_8 (по стройовій частині) № 27 від 27 січня 2022 року, наказом Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 02 лютого 2022 року № 26/дск, в яких міститься інформація про те, що позивач прибув у підпорядкуванні командувача ООС та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. 
Факт залученості ОСОБА_1 до виконання ним у спірний період бойових завдань у районах проведення ООС додатково підтверджується й поясненнями Військової частини НОМЕР_2 від 21.04.2026 року, відповідно до яких позивача як військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , з 26 січня 2022 року було залучено для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях.
Позивач перебував безпосередньо в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період з 24.02.2022 до 29.08.2022 року.
Крім того, за період з 11.06.2022 по 28.08.2022 року позивачу нараховувалась і виплачувалась додаткова винагороду в розмірі 100 000,00 грн на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 07 жовтня 2022 року №ОСУВ ІНФОРМАЦІЯ_1 /8/1337. 
Колегія суддів враховує, що в матеріалах справи № 400/7253/23 та № 400/7247/23 наявні архівні довідки з Галузевого архіву Міністерства оборони України стосовно інших військовослужбовців, які проходили службу разом із позивачем, з яких вбачається, що в журналі бойових дій Командування угруповань об`єднаних сил за запитуваний період, в бойовому розпорядженні Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.06.2022 № 3912, в бойовому розпорядженні командувача угруповання об`єднаних сил від 10.06.2022 № БР - 418т зазначено, що угруповання виконувало завдання в смузі відповідальності. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні.
Надати інформацію щодо передачі військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_1 II) всіх документів не є можливим, оскільки документи періоду повномасштабної збройної агресії РФ проти України, починаючи з 24 лютого 2022 року, передаються на зберігання до ГДА Міноборони в неупорядкованому стані, розсипом, неописані, частково сформовані у справи. Тому ГДА Міноборони здійснює пошук та надає інформацію щодо участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії при наявності точних пошукових даних (період участі, назви, дати та номера документів, ким видані).
В перевіреному журналі ведення оперативної обстановки об`єднаного командного пункту угруповання об`єднаних сил за запитуваний період значиться, що угруповання веде оборонну операцію в Донецькому ОР, Луганському ОР в операційній зоні: населені пункти Маріуполь, Калинове, Волноваха, Піски, Курахове, Опитне, Верхньоторецьке, Очеретине, Бахмут, Торецьк, Покровське, Сєвєродонецьк, Кремінна, Лисичанськ, Попасна, Зайцеве. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні. На зберіганні в ГДА Міноборони знаходяться підсумкові бойові донесення об`єднаного командного пункту угруповання об`єднаних сил за період з 02 березня 2022 року (починається з № 1), в яких міститься інформація щодо обстановки противника в районі виконання завдань, положення підрозділів наших військ в районі проведення операції об`єднаних сил, ходу ведення бойових дій. Поіменні списки військовослужбовців особового складу відсутні.
Починаючи з 24 лютого 2022 року в зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, для збереженності архівних документів та недопущення їх втрати, документи військових частин, угруповань, передаються в неопорядкованому стані, неописані, частково розсипом. Науково-технічне упорядкування здійснюється силами працівників ГДА Міноборони. У зв`язку з цим стверджувати ким передавались на зберігання документи угруповання об`єднаних сил за запитуваний період ГДА Міноборони не може.
З вищевикладеного вбачається, що саме відповідач був відповідальний за документообіг командування угрупувань об`єднаних сил, однак обов`язку щодо належного документообігу не дотримався.
Заперечуючи проти участі позивача у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у спірний період відповідач не надав жодного доказу, який би спростовував вже наявні докази у матеріалах справи, а суд не наділений повноваженнями ґрунтувати свої висновки на припущеннях. 
При цьому порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23 та від 21.03.2024 у справі № 560/3159/23. 
Таким чином, судова дійшла висновку, що факт прийняття позивачем безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, знайшов своє підтвердження. 
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про прийняття до провадження від 26 травня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 січня 2026 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька
Суддя: О.В.Джабурія
Суддя: К.В.Кравченко