Справа № 442/4016/26
Провадження №3/442/838/2026 

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

25 червня 2026 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б., розглянувши матеріали, які надійшли з Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ЕПР1 № 668790 від 18.05.2026, 18.05.2026 о 03:20 в м. Дрогобичі по вул. Самбірській,26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki GSX600F DI3413JA з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння водій проходити відмовився на місці події та у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР.
Дії  ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився, подав клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В ході судового розгляду суддя дослідивши матеріали справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, а саме: оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
З урахуванням того, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З об`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, полягає в тому числі у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Суб`єктами правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу.
Отже, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення на переконання суду є вина суб`єкта правопорушення, яка полягає в тому, що суб`єкт правопорушення, усвідомлюючи встановлені стосовно нього обмеження у праві керування транспортними засобами, здійснював керування ними.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З урахуванням того, що такі докази мають випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто бути такими, що не залишать місце сумнівам, оскільки, наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Так, як стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 668790 від 18.05.2026, 18.05.2026 о 03:20 в м. Дрогобичі по вул. Самбірській,26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Suzuki GSX600F DI3413JA з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Огляд на стан сп`яніння водій проходити відмовився на місці події та у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддя зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належними доказами по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Суд встановив, що до матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, складений працівниками поліції, однак такий документ не містить відомостей про дату його складання.
Зазначений недолік не може розцінюватися як виключно технічна описка, оскільки дата складання документа є істотною складовою процесуального документа, яка дає можливість встановити момент проведення відповідної процесуальної дії, перевірити її послідовність, співвіднести з іншими матеріалами справи та оцінити дотримання встановленої процедури огляду.
Відсутність у акті дати його складення позбавляє суд можливості достовірно встановити, коли саме було проведено огляд особи, чи відповідає цей документ конкретним обставинам події, яка є предметом судового розгляду, та чи був він складений у зв`язку саме з тим фактом, який зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, вказаний акт огляду не може бути визнаний судом достатнім та належним доказом на підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки наявні у ньому недоліки не дозволяють здійснити належну перевірку його змісту та походження.
Суд зазначає, що відповідно до принципу презумпції невинуватості, який застосовується і в провадженнях про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Крім того, до матеріалів справи долучено рапорт працівника поліції, який також не містить відомостей про дату його складення.
Суд зазначає, що рапорт працівника поліції за своєю суттю є службовим документом, у якому фіксуються обставини, відомі посадовій особі у зв`язку з виконанням нею службових повноважень. У зв`язку з цим такий документ має містити відомості, які дозволяють ідентифікувати час його складення та встановити зв`язок із конкретною подією, яка є предметом судового розгляду.
Відсутність у рапорті дати його складення унеможливлює перевірку моменту фіксації зазначених у ньому обставин, послідовності дій працівника поліції, а також співвіднесення змісту рапорту з іншими доказами у справі.
Сам по собі рапорт працівника поліції не є безумовним доказом вини особи, а підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами. Однак за відсутності обов`язкових реквізитів документа та неможливості встановити час його складення, такий рапорт не може бути визнаний належним та достатнім доказом підтвердження обставин, викладених у ньому.
Таким чином, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння та рапорт працівника поліції, які не містять дат їх складення, не дають можливості суду перевірити дотримання встановленого порядку проведення процесуальних дій та достовірність зафіксованих у них відомостей, а тому не можуть бути покладені в основу висновку про доведеність вини особи.

Відповідно дост. 31 Закону України „Про Національну поліцію” поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
У ст. 40 вищевказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
У п.п. 1 п. 2 Розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка була затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999 передбаченого, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення.
Згідно з п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 № 28/32999, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Розділом ІІІ цієї Інструкції передбаченого, що відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія.
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Таким чином, якщо із відеозапису з нагрудної камери працівників патрульної поліції, що здійснюють оформлення адміністративного правопорушення, вбачається, що він є не безперервним та постійно переривається, то його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Зазначене кореспондує із позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 по справі № 216/5226/16-а.
З СD-R диску, долученого працівниками поліції до матеріалів справи вбачається, що такий містить кілька відео файлів, які не є безперервними, а тому не є належним та допустимим доказом у справі.
З відео файлів «Сlір-0» в період часу з 03год.27хв.30сек. до 03год.42хв.30сек. 18.05.2026р. тривалістю 15хв., «Сір-0_1» в період часу з 03год.26хв.29сек. до 03год.41хв.29сек. 18.05.2026р. тривалістю 15хв. та «Clip-1» в період часу з 03год.28хв.35сек. до 03год.43хв.35сек. 18.05.2026р. тривалістю 15хв. вбачається, що розмова між працівниками поліції та водієм мотоцикла ОСОБА_2 на місці дорожньо-транспортної пригоди за участю останнього, надання йому працівниками поліції долікарської медичної допомоги, перев?язування рани на нозі, прибуття «карети швидкої допомоги» та надання ними ОСОБА_1 медичної допомоги в салоні «карети швидкої допомоги». На цих відеозаписах відсутній факт запропонування працівниками поліції на місці ДТП пройти ОСОБА_1 огляд на стан алкогольного сп?яніння та відсутній факт зачитування ними останньому його права.
На відео файлі «Сlір-2» в період часу з 03год.43хв.35сек. до 03год.58хв.35сек. 18.05.2026р. тривалістю 15хв видно, як медпрацівники надають допомогу ОСОБА_1 в салоні «карети швидкої допомоги», транспортування його в Дрогобицьку міську лікарню №l, огляд ОСОБА_3 медпрацівниками в оглядовій кімнаті приймального покою.
На відео файлі «Clip-3» в період часу з 03год.58хв.35сек. до 04год.07хв.20сек. 18.05.2026р. тривалістю 08 хв. 45 сек. Вбачається, як продовжується відеозапис огляду ОСОБА_1 медпрацівниками в оглядовій кімнаті приймального покою Дрогобицької МЛ №1 та розмова між ними.
З відео файлу «Сlір-4» вбачається те, що по факту ДТП ОСОБА_1 ні до кого претензій немає.
Отже, як видно при перегляді цих двох відео файлів, що час відеозапису між попереднім та наступним відео файлами є перерваним і нагрудна бодікамера поліцейського в проміжку між 04год.07хв.20сек аж до 05год.03хв.22 сек. була вимкнута і в продовж майже 56хв. відеозапис не проводився.
На відео файлі «Сlір-5» в період часу з 05год. 10хв.32сек. до 05год.20хв.48сек. 18.05.2026р. тривалістю 10хв. 15сек. вбачається, як в оглядовій кімнаті приймального покою Дрогобицької МЛ №1 продовжується розмова поліцейського Халавка Т.I. з водієм ОСОБА_4 по факту ДТП, де останній вказав на те, що по факту ДТП претензій немає, про що написав письмову заяву. В подальшому працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп?яніння на драгер поліції, на що він тричі погодився, перший раз о 05год.15хв.37сек., другий раз о 05год.16хв.15сек. та в третє о 05год.19хв.00сек., про те, сказав поліцейським, що зараз він себе погано почуває після ДТП і не може фізично пройти такий огляд. 
Далі відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського з 05год.20хв.48сек. аж до 0бгод.33хв.46сек. відсутній і що в цей період майже 01 год.13 хв. відбувалось, не відомо.
На відео файлі «Сlір-б» в період часу з 06 год.33хв.46сек. до 06 год.48хв.46сек. 18.05.2026р. тривалістю 15хв. записано розмову поліцейських ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в салоні службового автомобіля поліції з ОСОБА_1 . В салоні службового автомобіля поліції ОСОБА_1 стало погано і йому викликали «карету швидкої допомоги». В подальшому відбувалась розмова медпрацівників «швидкої» з ОСОБА_7 , його відмова від госпіталізації. Після від?їзду «карети швидкої допомоги» поліцейський ОСОБА_6 продовжив розмову з ОСОБА_8 , де йому повідомив, що відносно нього будуть складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124 та ч.1 ст. 139 КУпАП та складено постанову за керування транспортним засобом без відповідної категорії.
На відео файлах «Сlір-7» в період часу з 06 год.48хв.46сек. до 07год.01хв. 26сек. 18.05.2026р. тривалістю 12хв.40сек. та «Clip-8» в період часу з 07год.01хв.27сек. до 07год.03хв.21 сек. 18.05.2026р. тривалістю 01хв.54сек. вбачається продовження розмови поліцейського ОСОБА_6 в салоні службового автомобіля поліції з ОСОБА_9 по факту ДТП, після чого ОСОБА_6 везе ОСОБА_10 додому. 
На відео файлі «Сlір-9» - в період часу з 0бгод.39хв.07сек. до 0бгод.44хв.36сек. 18.05.2026р. тривалістю 05хв.29сек. записано розмову поліцейського ОСОБА_6 в салоні службового автомобіля поліції з ОСОБА_1 . В салоні службового автомобіля поліції ОСОБА_1 стало погано і йому викликали «карету швидкої допомоги». В подальшому відбувалась розмова медпрацівників «швидкої» з ОСОБА_8 , його відмова від госпіталізації.
На відео файлі «Сlір-10» в період часу з 05год. 12хв.22сек. до 05год.27хв. 15сек. 18.05.2026р. тривалістю 14хв.54сек. видно, як в оглядовій кімнаті приймального покою Дрогобицької МЛ №l відбувається розмова поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з водієм ОСОБА_1 по факту ДТП. В цій розмові поліцейський Халавка Т.I. пропонує ОСОБА_11 пройти огляд на стан сп?яніння, на що він погодився пройти такий огляд о 05год.15хв.20сек. та повторно погодився пройти огляд о 05год.19хв.00сек., про те, сказав поліцейським, що зараз він себе погано почуває після ДТІ і не може фізично пройти такий огляд. 

Відповідно до п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров?я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп?яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Однак, на жодному з відеозаписів не зафіксовано огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 в медичному закладі Дрогобицька міська лікарня номер 1. 
Також на відеозаписах, які містяться в матеріалах справи, не зафіксовано складання матеріалів справи, зокрема протоколу. Окрім цього відсутні покази свідків. Таким чином вбачається, що особа не відмовлялася пройти огляд в медичному закладі.

Відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським із застосуванням спеціальних технічних засобів. Лише у випадках, передбачених законодавством, особа направляється для проходження огляду до закладу охорони здоров`я.
Проте з наданих матеріалів справи не вбачається, що працівниками поліції було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу. На відеозаписі відсутня фіксація такої пропозиції, роз`яснення порядку проходження огляду.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у справах за ст. 130 КУпАП визначальне значення має суворе дотримання встановленої законом процедури огляду на стан сп`яніння, а обов`язок щодо збирання та надання належних доказів покладається на орган, який склав протокол. Будь-які сумніви щодо дотримання процедури, належності та допустимості доказів мають тлумачитися на користь особи, яку притягують до адміністративної відповідальності.
Таким чином, відсутність належної відеофіксації процедури, недоведеність факту пропозиції пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, а також неможливість перевірити обставини події через недоліки відеозапису свідчать про наявність обґрунтованих сумнівів щодо законності проведення огляду та допустимості отриманих доказів, що виключає можливість покладення їх в основу рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Окрім того, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 (далі - Інструкція №1452/735), передбачено, що проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Дані, отримані в результаті тестування, є лише попереднім результатом. Кінцевий діагноз повинен бути встановлений лікарем після всіх клінічних та лабораторних досліджень.
Відповідно до п. 15 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.
Проте, згідно з Інструкції до даного тесту, вказаний метод забезпечує лише попередній аналітичний результат, дані отримані в результаті такого тестування є лише попереднім якісним результатом. Для отримання підтвердження результату необхідно використовувати альтернативний більш специфічний хімічний метод (газова хроматографія/мас-спектрометрія (вС/МЗ)).

Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції зазначають, що особі декілька разів пропонувалось пройти огляд за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» у медичному закладі, на що останній погоджувався, однак повідомляв про погане самопочуття.
Суд зазначає, що сама по собі така обставина не може автоматично свідчити про наявність у діях особи саме відмови від проходження огляду, оскільки для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП необхідним є встановлення факту свідомої та безпідставної відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку.
При цьому матеріали справи повинні містити належні та допустимі докази того, що особі було роз`яснено порядок проведення огляду, правові наслідки відмови від нього, а також забезпечено можливість проходження огляду відповідно до вимог законодавства.
Разом з тим, у даному випадку особу було доставлено до закладу охорони здоров`я у зв`язку з необхідністю надання медичної допомоги, однак медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння у порядку, передбаченому Інструкцією, не проводився, лікарський висновок щодо стану сп`яніння не складався.
Проведення вимірювання за допомогою приладу «Drager» у приміщенні медичного закладу саме по собі не є тотожним проведенню медичного огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, оскільки такий огляд передбачає дотримання спеціальної процедури, участь уповноваженого медичного працівника та оформлення відповідного медичного висновку.

Таким чином, з наявних доказів не вбачається факт, що в діях  ОСОБА_1 є об`єктивна сторона інкримінованого порушення, оскільки працівниками поліції не було надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводити винуватість останнього.
Такий формалізований підхід поліцейських до оформлення матеріалів, допущення грубих порушень процесуального порядку та процедури оформлення матеріалів, притягнення до адміністративної відповідальності особи, можна розцінювати як свідчення необ`єктивності під час вирішення питання про можливість притягнення до відповідальності  ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження керування останнім транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, а отже, протокол про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП складено безпідставно.
Ч. 2 ст. 251 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява №16347/02), справа «Малофєєва проти Росії» ( заява №36673/04). справа «Карелін проти Росії» (заява №926/08. рішення від 20.09.2016 р.).
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,- суди застосовують при розгляді справ «Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод» і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Гурепка проти України» (п. 50-55 Рішення від 06.09.2005) суд не має сумніву, що в силу суворості санкції справа про адміністративне правопорушення за суттю є кримінальною, а адміністративне покарання фактично носить кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що дає підстави для застосування практики Європейського суду з прав людини з кримінальних справ у справах про адміністративні правопорушення залежно від суворості санкції статті Закону.
Європейський суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обгрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. theUnitedKingdom), n. 161, SeriesА заява № 25).
Крім того, у справі «Paul andAudreyEdwardsv. theUnitedKingdom» (№ 46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необгрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 8 лютого 2001 року, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій. В той же час, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.
Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинності, закріпленому в ст. 62 Конституції України, оскільки, доказування є правом особи, а не її юридичним обов`язком. Також, відповідно усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, висновок суду не може грунтуватися на припущеннях.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї грунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У даній ситуації зібрані матеріали, як докази, уповноваженою на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, особою, за своєю суттю залишають місце сумнівам, як наслідок, не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом.
Тим самим, з огляду на обставини, встановлені під час судового розгляду, винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не доведена.
Однак, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено закриття провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому вважаю, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, який вказує на те, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких умов, на думку суду, на цьому етапі, суть вчиненого правопорушення з кваліфікацією дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП є сумнівними, що є не прийнятним, та не кореспондується із стандартом доказування поза розумним сумнівом, а тому, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважаю, що провадження у цій справі слід закрити на підставі п. 1) ч. 1 ст. 247 КУпАП, а судовий збір не підлягає стягненню з особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у зв`язку з встановленням обставин визначених п. 1) ч. 1 ст. 247 наведеного Кодексу.
Керуючись ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 247, саттями 251, 252, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя 
п о с т а н о в и в :
справу про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Львівського апеляційного суду.

Суддя Нагірна О.Б.