Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2026 р. № 520/32774/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ольги Горшкової, 
за участю секретаря судового засідання - Єлизавети Курпас,
представника позивача - Іллі Мороза, 
представника відповідача - Олександра Поліщука,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН" до Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України у вигляді невключення ТОВ “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період жовтень 2024 року – вересень 2025 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України включити ТОВ “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за періоди жовтень 2024 року – вересень 2025 року;
- зобов`язати Державну податкову службу України надати звіт про виконання рішення суду у тридцятиденний строк з дня набрання законної сили судовим рішенням.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що підставою для невключення ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, контролюючий орган називає податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 01.08.2025 року № 0/38497/0414, в якому сума штрафних (фінансових) санкцій склала 680,00 грн. та яке було винесене в результаті виявлення порушень обов`язку з подання фінансової звітності позивачем. 
Висновок податкового органу про те, що з огляду на наявність згаданої ППР, ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» не відповідає вимогам пп. г) пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - «ПК України») позивач вважає безпідставним, оскільки наявність вказаного ППР стане перешкодою для включення позивача до такого Переліку на майбутні періоди, а за періоди січень 2025 року - грудень 2026 року, квітень 2025 року - березень 2026 року, липень 2025 року - червень 2026 року, який ще не сформовано і не затверджено. Також, представник позивача вважає, що замість того, щоб встановити наявність чи відсутність вчинених протягом останніх 12 місяців правопорушень, як того вимагає Закон, Контролюючий орган встановив наявність податкового-повідомлення рішення, винесеного в цей проміжок часу за результатом правопорушень, що мали місце біля 5 років тому. Таке тлумачення норм ПК України і Порядку є очевидним перекручуванням їх реального змісту, а бездіяльність, що стала результатом такого тлумачення, була вчинена Контролюючим органом не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, передбачений законами України.
Додаткову увагу представник позивача звернув увагу суду на постанову Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 року № 854, якою затверджено Порядок реалізації експериментального проекту щодо функціонування системи управління податковими ризиками (комплаєнс-ризиками) в Державній податковій службі та зробив висновок про те, що метою, з якою Контролюючий орган було наділено повноваженнями здійснювати комплаєнс (зокрема, і включати чи не включати платників податків до Переліку), є підвищення рівня добровільного виконання платниками податків податкових обов`язків та зменшення ймовірності настання податкового ризику (комплаєнс-ризику). При цьому управління податковими ризиками має здійснюватися диференційовано на основі їх вагомості. Вчиняючи бездіяльність щодо невключення позивача до Переліку, податковим органом не було враховано того факту, що задовго до моменту винесення згаданого ППР, а саме 14.02.2022 року, Позивач виконав порушений ним обов`язок з подачі податкової звітності з податку на додану вартість та сплатив податок, що підтверджується Актом камеральної перевірки, на підставі якого і було винесено ППР. На Позивача було накладено штраф у розмірі 680,00 грн, який останній повністю сплатив.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.12.2025 провадження по даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2025 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, звернувши увагу суду на те, що факт включення або виключення платника податку до/з Переліку застосовується виключно для цілей п.п. 69.41 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ (п.п. 69.41.6 п.п. 69.41 п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ). ДПС України наголошує, що відповідно до редакції ПК України, діючої станом на дату формування Переліку платників станом на листопад 2025 року, підпунктом «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що до Переліку платників належать юридичні особи та фізичні особи - підприємці за умови відсутності фактів порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 392, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу.
Абзацом дев`ятим підпункту 69.41.2 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України передбачено, що показники, визначені підпунктом «г» та «ґ» підпункту 69.41.1 цього підпункту, розраховуються за останні 12 місяців, що передують місяцю формування Переліку платників.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу 1 Наказу № 495 передбачено, що для визначення відповідності платника податків цій вимозі використовується інформація щодо відсутності податкових повідомлень-рішень за формою «ПС», прийнятих за порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 392 розділу I ПК України, пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу за останні 12 місяців, що передують місяцю затвердження Переліку платників.
Враховуючи вищевикладене, в цілях розрахунку відповідності вимозі, зазначеній у підпункті «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, при формуванні Переліку платників станом на листопад 2025 року перевіряється наявність податкових повідомлень- рішень форми «ПС», дата складання яких припадає на період з 01.11.2024 року по 31.10.2025 року.
Згідно з інформацією, наявною в інформаціино-комунікаціиних системах ДПС України, до ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» застосовано податкове повідомлення - рішення форми «ПС» від 01.08.2025 № 0/38497/0414 за несвоєчасне подання звітності з ПДВ. 
Відповідач зауважив на тому, що враховуючи саме вищевказані обставини, податковий орган дійшов висновку про те, що ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» не відповідає одночасно всім вимогам та критеріям, визначеним підпунктом 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу та не підлягає включенню до Переліку платників станом на листопад 2025 року. 
Щодо позовних вимог про зобов`язання контролюючого органу включити позивача до вищевказаного Переліку, відповідач вказав на те, що лише податковий орган наділений правом щодо включення суб`єктів господарювання до Переліку, що є реалізацією дискреційних повноважень, передбачених ПК України.
Позивач скористався своїм правом на надав 20.01.2026 року через систему «Електронний суд» відповідь на відзив на адміністративний позов, де підтримав свою правову позицію викладену в адміністративному позові, додатково зауваживши на тому, що тлумачення відповідачем норм ПК України і Порядку є очевидним перекручуванням їх реального змісту, а бездіяльність у вигляді невключення Позивача до Переліку за період жовтень 2024 року - вересень 2025 року, що стала результатом такого тлумачення, була вчинена Контролюючим органом не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, передбачений законами України. З підстав, наведених у Позові, Позивач вважає, що бездіяльність Контролюючого органу у вигляді невключення Позивача до Переліку за період жовтень 2024 року - вересень 2025 року є такою, що вчинена з метою іншою, ніж мета, з якою Контролюючому органу надані повноваження, а також такою, що вчинена непропорційно.
Не погоджуючись з позицією відповідача щодо дисрекції, позивач, з посиланням на вимоги пп. 69.41.1. та пп. 69.41.2. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, робить висновок про те, що рішення про включення платника податків до Переліку є безальтернативним, а Контролюючий орган не може вчинити інакше. Це означає, що повноваження Відповідача щодо формування Переліку, зокрема, і прийняття рішення щодо включення чи невключення платників податків до Переліку, не є дискреційним.
Також, позивачем 20.01.2026 року через систему «Електронний суд» були надані додаткові письмові пояснення, в яких він підтримав свою правову позицію, зробивши висновок про те, що протиправна бездіяльність Відповідача у вигляді невключення Позивача до Переліку за період жовтень 2024 року - вересень 2025 року, вчинена (допущена) непропорційно та з метою іншою, ніж мета, з якою Відповідачу було надано відповідне повноваження, становить собою порушення одразу декількох норм податкового законодавства, а саме:
• абз. десятого пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України - в частині обов`язку включити платника податків до Переліку за умови його відповідності вимогам пп. 69.41.1. та пп. 69.41.2. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України;
• пп. г) пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України - в частині неправильного правозастосування (перекручення) змісту цієї норми;
• пп. 4 п. 1 розділу ІІІ Порядку формування та оприлюднення Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 07.10.2024 року № 495 - в частині використання порядку визначення відповідності, який застосовується до критерію, передбаченого пп. ґ) пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України замість пп. г) цього ж підпункту цього ж пункту;
пп. 19-1.1.41-1 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, п. 12 Порядку реалізації експериментального проекту щодо функціонування системи управління податковими ризиками (комплаєнс-ризиками) в Державній податковій службі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 року № 854 - в частині невідповідності бездіяльності Відповідача меті, з якою йому було надано повноваження здійснювати комплаєнс, а також в частині непропорційності такого втручання.
11.02.2026 року відповідачем через систему «Електронний суд» також були подані додаткові письмові пояснення по справі, відповідно до яких з аналізу процесуальних документів поданих ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЕЙН» не вбачається, котру норму чинного законодавства порушено контролюючим органом під час вчинення дій з невключення Позивача до Переліку платників.
Наявність встановленого факту несвоєчасного подання звітності призвела до невідповідності платника податків, вимозі, передбаченій у підпункті «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та не включення до Переліку платників станом на листопад 2025 року (за період жовтень 2024 року - вересень 2025 року). Відповідач звернув увагу суду на те, що Законом України від 03 грудня 2025 року № 4698-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей оподаткування банків податком на прибуток підприємств у 2026 році», внесено зміни до підпункту «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу.
Зазначені зміни до Кодексу набрали чинності з 01.01.2026, у зв`язку з чим при формуванні Переліку платників станом на березень 2026 року будуть внесені відповідні зміни щодо розрахунку показників вимог та критеріїв, необхідних для включення до Переліку платників.
У разі одночасної відповідності ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» всім вимогам, зазначеним у підпункті 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, при формуванні Переліку платників станом на березень 2026 року, платник податків буде включений до такого Переліку.
Щодо перегляду відповідності платника податків вимогам добровільного дотримання податкового законодавства та його включення до Переліку платників станом на листопад 2025 року (за період жовтень 2024 року - вересень 2025 року) відповідач уточнив, що положенням Кодексу не передбачено внесення змін до Переліку в частині включення нових платників.
Відповідач звернув увагу суду на те, що після затвердження нового Переліку платників, попередній втрачає чинність. Наступний Перелік платників відповідно до підпункту 69.41.2 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу буде затверджений не пізніше останнього робочого дня березня 2026 року.
Окрім того, відповідно до підпункту 69.41.6 підпункту 69.41 підпункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу факт включення або виключення платника податку до/з Переліку платників застосовується виключно для цілей цього підпункту та не тягне за собою додаткових обмежень.
Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
Розгляд справи переносився у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів по справі, офіційною інформацією про оголошення повітряної тривоги на території Харківської міської територіальної громади, перебування судді у відпустці. 
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.
Спір по справі виник в результаті невключення податковим органом ТОВ "ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН" до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.10.2024 року № 495 (зі змінами), який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.10.2024 за № 1539/42884 (далі - Наказ № 495) за період жовтень 2024 року – вересень 2025 року, у зв`язку із тим, що Державна податкова служба України дійшла висновку про не відповідність платника податків одночасно всім вимогам та критеріям, визначеним підпунктом 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, оскільки відповідачем було встановлено, що до ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» застосовано податкове повідомлення - рішення форми «ПС» від 01.08.2025 № 0/38497/0414 за несвоєчасне подання звітності з ПДВ.
Однак, позивач не погоджується з таким правовим висновком податкового органу та посилається на порушення відповідачем декількох норм податкового законодавства, а саме:
• абз. десятого пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України - в частині обов`язку включити платника податків до Переліку за умови його відповідності вимогам пп. 69.41.1. та пп. 69.41.2. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України;
• пп. г) пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України - в частині неправильного правозастосування (перекручення) змісту цієї норми;
• пп. 4 п. 1 розділу ІІІ Порядку формування та оприлюднення Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України від 07.10.2024 року № 495 - в частині використання порядку визначення відповідності, який застосовується до критерію, передбаченого пп. ґ) пп. 69.41.1. п. 69.41 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України замість пп. г) цього ж підпункту цього ж пункту;
пп. 19-1.1.41-1 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, п. 12 Порядку реалізації експериментального проекту щодо функціонування системи управління податковими ризиками (комплаєнс-ризиками) в Державній податковій службі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2024 року № 854 - в частині невідповідності бездіяльності Відповідача меті, з якою йому було надано повноваження здійснювати комплаєнс, а також в частині непропорційності такого втручання.
Відповідно до п.п. 69.41. п. 69 підрозділу 10 XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та по 31 грудня року, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, для платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства встановлюються особливості адміністрування податків, зборів, платежів, що здійснюється контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу (податкового адміністрування), визначені цим підпунктом.
Як вбачається з положення п.п. 69.41.1. підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, до платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства належать юридичні особи та фізичні особи - підприємці, що одночасно відповідають всім таким вимогам:
а) податковий борг та/або заборгованість з інших платежів, контроль за стягненням яких покладено на контролюючі органи, не перевищує 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та з дня їх виникнення минуло не більше 30 днів;
б) відсутність заборгованості (недоїмки, штрафу, пені) із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
в) відповідність критеріям, визначеним підпунктом 69.41.2 цього підпункту, залежно від обраної системи оподаткування;
г) відсутність фактів порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу;
ґ) відсутність винесених щодо платника податку податкових повідомлень-рішень про порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та/або імпорту товарів протягом останніх 12 місяців;
д) відсутність рішення про відповідність платника податків критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, прийнятого у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу;
е) відсутність розпочатої процедури припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця;
є) відсутність порушеного провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) платника податків;
ж) відсутність прийнятого щодо платника податків та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції";
з) відсутність у платника податків та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників громадянства держави, що здійснює збройну агресію проти України (крім громадян такої держави, яким надано статус учасника бойових дій після 14 квітня 2014 року);
и) відсутність серед засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників платника податків осіб, місцем проживання (місцезнаходженням) яких є держава, що здійснює збройну агресію проти України;
і) відсутність змін щодо основного виду економічної діяльності, внесених щодо платника податків до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань протягом останніх послідовних 12 календарних місяців.
Платник податків, який відповідає всім вимогам, визначеним цим підпунктом, та критеріям, визначеним підпунктом 69.41.2 цього підпункту, підлягає включенню до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства.
Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що податковим законодавством визначено на імперативному рівні, що до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства підлягає включенню платник податків, який відповідає одночасно всім вимогам та критеріям, визначеним підпунктом 69.41.2 та п.п. 69.41.1. підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.
Відповідно до вимог п.п. 69.41.2 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, забезпечує формування та затвердження Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства з урахуванням вимог, визначених підпунктом 69.41.1 цього підпункту, та критеріїв, визначених цим підпунктом, не пізніше останнього робочого дня березня, травня, серпня та листопада.
Перелік платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства оприлюднюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, на своєму офіційному веб-сайті, на п`ятнадцятий робочий день з дня його затвердження.
До Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства включається інформація про:
найменування - для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) - для фізичної особи - підприємця;
податковий номер або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не оприлюднює у Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства інформацію про платників податків, які подали повідомлення про відмову в оприлюдненні даних про платника податків. Форма та порядок подання повідомлення про відмову в оприлюдненні даних про платника податків встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У разі подання платником податків повідомлення про відмову в оприлюдненні даних про платника податків після оприлюднення Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства інформація про такого платника податків вилучається з оприлюдненого Переліку.
Показники, визначені підпунктами "а", "б", "в", "д", "е", "є", "ж", "з", "и", "і" підпункту 69.41.1 цього підпункту, визначаються станом на дату формування Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства.
Показники, визначені підпунктами "г", "ґ" підпункту 69.41.1 цього підпункту, розраховуються за останні 12 місяців, що передують місяцю формування Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства.
У разі якщо контролюючий орган виявив факт невідповідності платника податків критеріям, визначеним підпунктами "ж", "з", "и" підпункту 69.41.1 цього підпункту, такий платник податків виключається з Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства у день виявлення такого факту.
Порядок розрахунку критеріїв для включення платників податків до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Для цілей цього підпункту галузь визначається за основним видом економічної діяльності платника податків на рівні класу згідно з КВЕД 009:2010.
Розраховані середні показники критеріїв, передбачені цим підпунктом, публікуються на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом п`яти робочих днів після затвердження Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства.
Розраховані щодо платника податків показники критеріїв, які не відповідають рівню середніх критеріїв для включення до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, передбачених цим підпунктом, розміщуються в електронному кабінеті такого платника податків.
Отже, щоквартально Державна податкова служба формує Перелік платників з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства та публікує його на вебпорталі ДПС. 
Проаналізувавши вимоги податкового законодавства, суд дійшов висновку, що основними критеріями для внесення платника податків до Перелік платників з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства є: 
відсутність порушень строків подання звітності; 
без статусу ризикових платників ПДВ; 
відсутність заборгованості зі сплати податків та ЄСВ;
без порушень граничних строків розрахунків за експортно-імпортними операціями протягом останніх 12 місяців,
без санкцій до платника податків та/ або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників,
без процедур банкрутства або припинення діяльності,
без громадянства країни-агресора у платника податків та/або його засновників (учасників), бенефіціарів
без змін щодо основного виду економічної діяльності протягом останніх 12 місяців,
відповідність критеріям залежно від обраної системи оподаткування,
перебування на обліку в ДПС більше 1 року.
Факт включення або виключення платника податку до/з Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства застосовується виключно для цілей підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу (п.п. 69.41.6 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України).
Наказом Міністерства фінансів України № 495 від 07.10.2.2024 року затверджено Порядок формування та оприлюднення Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства (далі – Порядок), який визначає порядок розрахунку критеріїв для включення платників податків до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства (далі - Перелік платників).
Відповідно до п. 2 розділу І Порядку, Перелік платників формується на підставі податкової звітності платника податків, поданої ним до контролюючого органу, у строки, встановлені Податковим кодексом України (далі - Кодекс), податкової інформації з інформаційно-комунікаційних систем ДПС та інших джерел, отримані в порядку та спосіб, визначені Кодексом.
ДПС забезпечує формування та затвердження Переліку платників не пізніше останнього робочого дня березня, травня, серпня та листопада.
Зі змісту п. 3 розділу І Порядку вбачається, що для визначення відповідності платників податків критеріям платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства враховуються дані: 1) податкової звітності та змін до неї, внесених відповідно до статті 50 глави 2 розділу II Кодексу, поданих на дату розрахунку; 2) сплачених сум надходжень податків, зборів, платежів; 3) реєстраційні та облікові дані платників податків.
Розділом ІІІ Порядку визначені Вимоги щодо включення платника податку до Переліку платників та порядок їх визначення. 
Так, з положень п. 1 ІІІ розділу Порядку вбачається, що відповідно до підпункту 69.41.1 підпункту 69 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу до платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства належать юридичні особи та фізичні особи - підприємці, що одночасно відповідають усім таким вимогам:
1) податковий борг та/або заборгованість з інших платежів, контроль за стягненням яких покладено на контролюючі органи, не перевищує 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та з дня їх виникнення минуло не більше 30 днів.
Для розрахунку показника здійснюються такі розрахунки:
розрахунок величини податкового боргу;
розрахунок дати виникнення податкового боргу, не погашеного на дату, станом на яку формується інформація;
2) відсутність заборгованості (недоїмки, штрафу, пені) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі перевіряється відсутність у платника податків та його відокремлених підрозділів на визначену дату заборгованості (недоїмки, штрафу, пені) із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
3) відповідність критеріям, визначеним підпунктом 69.41.2 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, залежно від обраної системи оподаткування.
Перелік показників відповідності платника податків критеріям включення до Переліку платників та алгоритми їх розрахунку наведено у розділі IV цього Порядку;
4) відсутність фактів порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2 розділу I, пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу.
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі використовується інформація щодо відсутності податкових повідомлень-рішень за формою «ПС», прийнятих за порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2 розділу I, пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу за останні 12 місяців, що передують місяцю затвердження Переліку платників;
5) відсутність винесених щодо платника податку податкових повідомлень- рішень про порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та/або імпорту товарів протягом останніх послідовних 12 місяців.
Для визначення відповідності платника цій вимозі перевіряється відсутність винесених щодо платника податків податкових повідомлень-рішень (форми «С» за платежем 21081000) про порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів;
6) відсутність рішення про відповідність платника податків критеріям ризиковості платника податку на додану вартість, прийнятого у порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України відповідно до пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі перевіряється відсутність чинного рішення про відповідність платника ПДВ критеріям ризиковості платника податку, прийнятого відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165;
7) відсутність розпочатої процедури припинення юридичної особи або підприємницької діяльності ФОП.
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі використовуються дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), отримані ДПС в порядку інформаційної взаємодії. Юридична особа або ФОП відповідає зазначеному критерію, якщо до ДПС на дату формування переліку не надходили відомості, що свідчать про перебування юридичної особи в процесі припинення, припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності ФОП;
8) відсутність порушеного провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) платника податків.
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі використовуються дані з ЄДР, отримані ДПС у порядку інформаційної взаємодії. Юридична особа або ФОП відповідає зазначеному критерію, якщо до ДПС на дату формування переліку не надходили відомості, що свідчать про перебування юридичної особи або ФОП в процедурах банкрутства;
9) відсутність прийнятого щодо платника податків та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Законом України «Про санкції».
Для визначення відповідності платника податків цій вимозі здійснюється відповідна перевірка наявності інформації щодо платника податків та/або його засновників (учасників) кінцевих бенефіціарних власників у Державному реєстрі санкцій, інформація з якого наявна в інформаційно-комунікаційній системі ДПС, стосовно статусу суб`єкта «під діючими санкціями» та кінцевої дати чинності вказаних обмежень, що перевищує дату формування переліку;
10) відсутність у платника податків та/або його засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників громадянства держави, що здійснює збройну агресію проти України (крім громадян такої держави, яким надано статус учасника бойових дій після 14 квітня 2014 року);
11) відсутність серед засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників платника податків осіб, місцем проживання (місцезнаходженням) яких є держава, що здійснює збройну агресію проти України.
Для визначення відповідності платника податків вимогам, зазначеним у підпунктах 10 та 11 пункту 1 цього розділу, здійснюється перевірка даних шляхом пошуку відповідної інформації, отриманої з ЄДР та Державного реєстру фізичних осіб за платниками податків та/або їх засновниками (учасниками) кінцевими бенефіціарними власниками за попередньою їх ідентифікацією за кодом ЄДРПОУ / РНОКПП відповідно.
Показники, визначені у п.п. «а», «б», «в», «д», «е», «є», «ж», «з», «и», «і» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, визначаються станом на дату формування Переліку платників (п. 2 ІІІ розділу Порядку).
Показники, визначені у підпунктах «г», «ґ» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, розраховуються за останні 12 місяців, що передують місяцю формування Переліку платників (п. 2 ІІІ розділу Порядку).
Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні 02.06.2026 року, при формуванні Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за листопад 2025 року, відповідачем було прийнято рішення про невключення ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» до вказаного Переліку, виключно на підставі того, що податковим органом встановлено порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 і 39-2 розділу I, пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу за період з фінансово-господарської діяльності ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН», при здійсненні якої вчинено ці порушення за січень 2020 року, березень 2020 року. В результаті чого й було сформовано податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 0/38497/0414 від 01.08.2025 року, дата складання якого припала на період з 01.11.2024 року по 31.10.2025 року. 
Однак, суд не може погодитися із вказаною правовою позицією відповідача з огляду на довільне тлумачення податковим органом вимог підпунктах «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, оскільки законодавцем визначено, що показники, визначені у зазначеному підпункті «г» розраховуються за останні 12 місяців, що передують місяцю формування Переліку платників, які розповсюджується як на період формування податкового повідомлення-рішення, так і наявність порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності.
З огляду на наведене, суд вважає, що у даному випадку відповідачем, при прийнятті рішення про невключення позивача до Переліку платників з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, не було дотримано всіх складових показників, визначених у підпункті «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу. 
Порядок включення / виключення до/з Переліку платників врегульовано розділом V Порядку, згідно якого платник податків, який відповідає всім вимогам, визначеним підпунктом 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, та критеріям, визначеним підпунктом 69.41.2 підпункту 69 глави 6 розділу II Кодексу, підлягає включенню до Переліку платників.
У разі якщо контролюючий орган виявив факт невідповідності платника податків критеріям, визначеним підпунктами «ж», «з», «и» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, такий платник податків виключається з Переліку платників у день виявлення такого факту, про що платнику податків надсилається відповідне повідомлення.
Перелік платників затверджується наказом ДПС.
Після затвердження Переліку платників попередній Перелік платників втрачає чинність.
Підпунктом 69.41.3 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України установлені особливості податкового адміністрування платників податків, включених до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства:
а) контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, не розпочинаються:
фактичні перевірки з питань ліцензування діяльності із зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки;
документальні позапланові перевірки, крім перевірок:
що проводяться виключно на звернення платника податків;
що проводяться з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 і 78.1.2 в частині контролю за трансфертним ціноутворенням, 78.1.3, 78.1.5, 78.1.7, 78.1.8, 78.1.9, 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16, 78.1.19, 78.1.21 та 78.1.22 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;
платників податків, щодо яких отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків вимог валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;
платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги;
документальні планові перевірки, крім перевірок платників податків, які здійснюють діяльність у сфері виробництва та/або реалізації підакцизної продукції, організації та проведення азартних ігор в Україні (гральний бізнес), платників податків, які надають фінансові, платіжні послуги;
б) строк проведення камеральної та документальної перевірок платника податку, зазначених у підпунктах 200.10 і 200.11 статті 200 цього Кодексу, становить 5 та 10 робочих днів відповідно. Положення цього підпункту застосовується до заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, поданих платником податку протягом періоду включення платника податків до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства;
в) індивідуальні податкові консультації надаються платнику податків виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання ним звернення, без можливості продовження строку його розгляду. У разі отримання зазначеного у цьому пункті звернення територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, він зобов`язаний надіслати його до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом наступного робочого дня після отримання такого звернення;
г) закріплення за платником податків посадової особи територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відповідальної за взаємодію з платником податків (комплаєнс-менеджера);
ґ) отримання платником податків на свій запит у п`ятиденний строк відомостей про наявну у контролюючого органу податкову інформацію, яка може свідчити про податкові ризики у діяльності такого платника податків, а також консультацій щодо усунення таких ризиків.
Отже, законодавцем обмежено здійснення перевірок платників податків, включених до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, зокрема, документальних планових перевірок.
Проаналізувавши вимоги податкового законодавства щодо особливостей податкового адміністрування платників податків, включених до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, суд дійшов висновку, що рішення про включення/виключення платника податків до вказаного Переліку створює й відповідні правові наслідки для такого платника.
В судовому засіданні 02.06.2026 року представник відповідача надав пояснення на виконання вимог суду, відповідно до яких зазначив, що Перелік платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, які перебувають на обліку в ГУ ДПС в Харківській області, публікується на офіційному сайті ДПС України (https://tpd.tax.gov.ua/) та підтвердив, що Перелік платників затверджується наказом ДПС, однак даних про дату чи номер вказаного наказу надати не зміг. Також, представник відповідача підтвердив, що Перелік платників з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за своєю правовою природою фактично є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке має правові наслідки для платника податків.
Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 31 березня 2015 року № 1-рп/2015 вказав, що складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
За своєю суттю принцип правової визначеності в аспекті податкових правовідносин вимагає, аби законодавчі норми, якими визначаються загальнообов`язкові правила поведінки відповідних суб`єктів, були чіткими та зрозумілими, стабільними й несуперечними, а також передбачуваними.
За своєю сутністю передбачуваність в контексті права означає можливість передбачити наслідки своїх дій чи бездіяльності на основі чітких та зрозумілих законодавчо сформованих правил. Суб`єкти права на підставі аналізу відповідних норм повинні розуміти заздалегідь, які їхні дії або бездіяльність є передумовою застосування відповідальності, зокрема шляхом накладення штрафних санкцій.
За змістом пункту 170 Рішення Європейського Суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ) у справі “Олександр Волков проти України” формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на їхні конвенційні права (див. рішення від 24 квітня 2008 року у справі “C.G. та інші проти Болгарії” (C. G. and Others v. Bulgaria), заява №1365/07, п.39).
Щодо “якості закону” ЄСПЛ у пункті 169 вищенаведеного рішення зауважує, зокрема, що закон має бути доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе (див., серед інших джерел, рішення від 25 березня 1998 року у справі “Копп проти Швейцарії” (Корр v. Switzerland), п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).
За змістом рішення ЄСПЛ у справі “Кантоні проти Франції” (CANTONI v. FRANCE) від 11 листопада 1996 року обсяг поняття “передбачуваність” значною мірою залежить від змісту правової норми, сфери, на яку він розрахований, а також кількості та статусу тих, кому він адресований.
Окрім того, за змістом рішень ЄСПЛ у справах “Вєренцов проти України”, “Кантоні проти Франції” відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить в тому числі й на судових органах, які застосовують та тлумачать закони. Роль судового рішення, покладена на суди, полягає саме в тому, щоб розвіяти такі сумніви щодо тлумачення, які залишаються, беручи до уваги зміни в повсякденній практиці.
Превентивним засобом недотримання законодавцем верховенства права є впровадження та існування в Україні принципу презумпції правомірності рішень платника податку (“in dubio pro tributario”).
Саме порушення наведеного принципу слугувало неодноразовою підставою для ухвалення Європейським судом з прав людини рішень, якими констатувалась обставина наявності в українського податкового законодавства неузгодженостей та помилкового тлумачення такого законодавства на користь держави (зокрема див. справи “Сєрков проти України” “Щокін проти України”, “Довбишев проти України”).
Отже, мова йде не стільки про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні, скільки про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування до платника податків підпункті «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу, податковому органу слід було врахувати вимоги щодо включення платника податку до Переліку платників та порядок їх визначення, які визначені положень п. 1 ІІІ розділу Порядку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 495 від 07.10.2.2024 року. Спірним питанням по справі є відлік розрахунку 12 місяців, що передують місяцю формування Переліку платників, та розповсюдження його як на період формування податкового повідомлення-рішення, так і наявність порушення платником податків податкових обов`язків щодо подання звітності за періоди минулих років.
Принцип in dubio pro tributario (презумпція правомірності рішень платника податків) закріплений в підпункті 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України, згідно з яким, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Так, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення ухвалюють на користь платника податків. Таким чином, враховуючи наведені норми, платник не може зазнавати негативних наслідків у вигляді відповідальності за несвоєчасне подання звітності за період з лютого 2020 року по березень 2020 року при формуванні рішення щодо невідповідності його вимогам віднесення до переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період з 2024 року 2025 роки.
Сама юридична конструкція норми підпункту «г» підпункту 69.41.1 підпункту 69.41 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу дає підстави стверджувати, що презумпція застосовна у ситуації невизначеності в процесі правозастосування. Для її застосування необхідно і достатньо виявлення двох або більше альтернативних варіантів правомірної поведінки, обравши найвигідніший для себе з яких платник має почуватися захищеним від можливих негативних наслідків як з боку контролюючого органу, так і суду. До того, наведеною нормою охоплюються не лише очікування платника, запровадженням у податковому законодавстві цієї презумпції як принципу (основної засади) накладається відповідний таким очікуванням обов`язок вибору визначеного нею варіанту поведінки і контролюючим органом, і судом. При цьому тягар доведення хибності (відсутності правових підстав) обраного платником варіанту поведінки покладається законом на контролюючий орган.
Враховуючи характер принципу in dubio pro tributario у демократичному суспільстві має бути підхід, відповідно до якого - істотні правові сумніви мають тлумачитися на користь платника.
У пунктах 70-71 рішення по справі “Рисовський проти України” (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу “належного урядування”, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах “Беєлер проти Італії” (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, “Онер`їлдіз проти Туреччини” (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, “Тошкуца та інші проти Румунії” (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах “Онер`їлдіз проти Туреччини” (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та “Беєлер проти Італії” (Beyeler v. Italy), пункт 119).
Принцип “належного урядування”, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу “помилку” не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі “Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки” (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах “Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки” (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, “Ґаші проти Хорватії” (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, “Трґо проти Хорватії” (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).
У рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 (справа № 1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.
Аналізуючи наявність легітимної мети втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, суд у справі бере до уваги те, що держава не створила такого правового регулювання і фактичних умов, за яких позивач не міг завчасно передбачити, що у період формування Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, зокрема за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року, фактично поновлено можливість податковому органу у серпні 2025 року притягати платника до відповідальності, за несвоєчасне подання, зокрема, податкової звітності, граничний строк подання якої припадав на лютий-березень 2020 року. При формуванні вказаного висновку, судом враховуються обставини, які підтвердили представників сторін у судовому засіданні 02.06.2026 року, що ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» (за виключенням спірного періоду) стабільно було включено до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства, як до формування Переліку за період з жовтня 2025 року по вересень 2025 року, так і після. Наявність порушення платником податків вимог податкового законодавства у вигляді своєчасного подання податкової звітності за період лютий-березень 2020 року не впливав на формування попередніх рішень податкового органу про включення ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за попередні періоди.
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, штраф, накладений ППР від 01.08.2025 року № 0/38497/0414 у сумі 680 грн. 00 коп. добровільно сплачений платником податків.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, частина 2 КАС України закріплює загальні критерії для оцінювання рішень суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені в практиці Європейських країн. Так, прийняття обґрунтованого рішення свідчить про те, що воно має бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Цей критерій вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення для конкретної ситуації. Задля чого, суб`єкт владних повноважень мав ретельно зібрати та дослідити матеріали, що мають доказове значення при прийнятті, зокрема, оскаржуваного рішення. 
Додатково суд вважає за необхідним зазначити, що рішення мають бути пропорційними, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи та цілям, на досягнення яких спрямоване рішення. Метою досягнення принципу пропорційності є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення чи дії суб`єкта владних повноважень, та інтересам конкретної особи. Отже, принцип пропорційності передбачає, зокрема, що несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути значно меншими від тієї шкоди, яка б могла настати за відсутності такого рішення чи дії.
Таким критеріям, з огляду на наведене, рішення Державної податкової служби України щодо невключення ТОВ “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період жовтень 2024 року – вересень 2025 року в повній мірі не відповідає.
Правову позицію позивача про незаконний характер бездіяльності контролюючого органу, суд вважає помилковим з огляду на вищевказані висновки суду, а також враховуючи те, що спірні дії відповідача охоплюють активні дії суб`єкта владних повноважень щодо прийняття рішення, яке є актом одноразового застосування норм права, дію якого поширено на визначене коло осіб. 
Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.
Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”).
Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі “Пантелеєнко проти України” зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі “Дорани проти Ірландії” Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття “ефективний засіб” передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Салах Шейх проти проти Нідерландів”, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи “Каіч та інші проти Хорватії” (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі “Chahal проти Об`єднаного королівства” (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути “ефективним” як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі “Афанасьєв проти України”).
Відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених ЄСПЛ. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт ЄСПЛ, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.
По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.
Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23). Тому за наведених вище підстав, якими Суд обґрунтував своє рішення, не вбачається необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у справі.
Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про протиправність рішення Державної податкової служби України щодо невключення ТОВ “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період жовтень 2024 року – вересень 2025 року та про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України повторно розглянути питання щодо включенню ТОВ «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Щодо встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-383 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 382 КАС України за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Приписи ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондують з закріпленими у п. 4-1 ч. 6 ст. 246 КАС України приписами, згідно з якими, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу.
Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може встановити під час прийняття рішення у справі.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, та накладенням штрафу на керівника у разі відмови у прийнятті звіту.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Суд зауважує, що правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
При цьому, аби застосувати спосіб судового контролю, суд повинен мати обґрунтовані сумніви у виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення, що відповідає позиції Верховного Суду, наведеній, зокрема, у постановах від 03.04.2019 по справі №820/4261/18, від 09.07.2019 по справі №826/17587/18, від 22.08.2019 по справі №522/10140/17, від 22.12.2020 по справі №440/1810/19, від 25.02.2021 по справі №640/13599/20, від 30.03.2021 по справі №580/3376/20, від 27.04.2021 по справі №460/418/20, від 13.09.2021 по справі №20/3888/21, від 02.12.2021 по справі №808/1156/18.
З урахуванням наведеного, враховуючи, що позивачем не наведено обґрунтувань та не надано доказів, що підтверджують необхідність застосування процесуального інституту судового контролю за виконанням судового рішення, визначеного ст. 382 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення такого судового контролю за виконанням судового рішення у даній справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 14, 241-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН" (61072, м. Харків, проспект Науки, 27Б, 8 поверх, код ЄДРПОУ 37364327) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ 43005393) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Державної податкової служби України щодо невключення Товариства з обмеженою відповідальністю “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період жовтень 2024 року – вересень 2025 року.
Зобов`язати Державну податкової служби України повторно розглянути питання щодо включення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН» до Переліку платників податків з високим рівнем добровільного дотримання податкового законодавства за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код ЄДРПОУ 43005393) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ПЛАРІУМ ЮКРЄЙН” (61072, м. Харків, проспект Науки, 27Б, 8 поверх, код ЄДРПОУ 37364327) сплачений судовий збір в сумі 1514 грн. (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст рішення підписано 11.06.2026 року.

Суддя   Ольга Горшкова