Справа № 496/1337/26
Провадження № 3-в/496/12/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року м. Біляївка
Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1  про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу,
УСТАНОВИВ:
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 16.02.2026 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КпАП України, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді штрафу на користь держави у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.
09.06.2026 року ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання вказаної постанови суду в частині сплати штрафу у розмірі 1020 грн та судового збору у розмірі 665 грн 60 к., в зв`язку з важким матеріальним становищем. 
У відповідності до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Згідно ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Оскільки нормами КУпАП не врегульовано питання надання розстрочки виплати штрафу у справах про адміністративні правопорушення, суд вирішуючи заяву ОСОБА_1 про надання розстрочки виплати штрафу, керується за аналогією приписами ч. 4 ст. 53 КК України, відповідно до якої з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
ОСОБА_1 не надав доказів неможливості сплати призначеного йому штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, який значно нижчий за прожитковий мінімум. При цьому ОСОБА_1 не зазначив періоду, на який він вважає за доцільним розстрочити суму штрафу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява ОСОБА_2 в розстроченні сплати штрафу не підлягає в задоволенні.
Керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 283, 284, 301, 304 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1  про розстрочку виконання постанови суду в частині сплати штрафу та судового збору – залишити без задоволення.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Пендюра