Справа №295/4779/26
Категорія 7
2-о/295/120/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:
головуючого – судді Лєдньова Д.М.
присяжних Барановської Т.В., Подобної І.В.
з участю секретаря Желєвої Т.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи – Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про оголошення фізичної особи померлою,-

встановив:
Представник заявника – адвокат Гречківський В.Д., звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком заявника ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, який проходив військову службу у лавах Збройних Сил України на посаді номера обслуги 1-го мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у званні солдата, зник безвісти 13.03.2025 під час здійснення бойового завдання в зоні бойових дій в населеному пункті П`ятихатки Василівського району Запорізької області, про що свідчать сповіщення сім`ї, витяги з наказу військової частини тощо, долучені до цієї заяви.
Представник додає, що за даним фактом до ЄРДР внесено відомості за №12025060610000087 від 18.03.2025, яке наразі перебуває в провадженні Відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області.
Посилаючись на норми ст. 46 ЦК України, представник заявника просить оголосити померлим громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 19.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання.
Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України – Дунаєва М.І. надійшли заперечення, в яких він зазначив, що правова позиція заявника викладена без врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, яка визначає оголошення померлим (смерть in absentia) як припущення смерті (praesumptio mortis) та юридичною фікцією. 
Посилаючись на аналіз загальних та спеціальних норм ч. 1 та ч. 2 ст. 46 ЦК України Великої Палати Верховного Суду представник зауважує, що суд може застосувати шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула, який має обчислюватися від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Учасник наголошує, що джерелом офіційної інформації про територіальні й часові характеристики бойових дій є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, згідно якого наявний запис за № UA23040210080067061 про те, що на території н.п. П`ятихатки Степногірської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області активні дії розпочалися 19.06.2023 та станом на поточний момент не завершені.
Таким чином, представник вважає, що відлік шестимісячного строку не розпочався, а звернення із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним, у зв`язку з чим у задоволенні заяви слід відмовити.

В судовому засіданні представник заявника підтримав наведені вимоги, звернув увагу, що відомості про місце фактичного зникнення особи є суперечливими. Так, відповідно до сповіщення сім`ї № 57 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.03.2025 року зник безвісти за особливих обставин внаслідок штурмових дій противника в н.п. П`ятихатки Василівського району Запорізької області.
При цьому, згідно з даними службового розслідування за фактом безвісті зниклих за особливих обставин військовослужбовців мінометної батареї військової частин НОМЕР_3 солдат ОСОБА_2 зник безвісті за особливих обставин 13.03.2025 року у результаті штурмових дій противника на ВП «Балу» в районі н.п. Степове, Василівського району Запорізької області.
На думку представника, подана заява про визнання особи померлою підлягає до задоволення з метою юридичного впорядкування прав заявника, що, у свою чергу, передбачає процедуру скасування рішення та повного поновлення прав ОСОБА_2 в разі його подальшої появи.

Суд, заслухавши думку учасника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.
Матеріали справи містять свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , яким підтверджується, що заявник - ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 .
З витягу із Наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 11.05.2024 №197 «Про результати службового розслідування за фактом безвісті зниклих за особливих обставин військовослужбовців мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 слідує, що солдат ОСОБА_2 зник безвісті за особливих обставин 13.03.2025 року у результаті штурмових дій противника на ВП «Балу» в районі н.п. Степове, Василівського району Запорізької області.
За змістом дослідженого судом сповіщення сім`ї № 57 солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 13.05.2025 року зник безвісти за особливих обставин внаслідок штурмових дій противника в н.п. П`ятихатки Василівського району Запорізької області.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Частиною 1 статті 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
У відповідності до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Згідно з ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, (в подальшому - затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376).
У цьому наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (п.п. 81 85).
Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п. п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22).
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376, станом на час розгляду справи територія с. П`ятихатки Степногірської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області віднесено до територій активних бойових дій, які не припинені.
Крім того, віднесено до таких територій і с. Степове Степногірської селищної територіальної громади Василівського району Запорізької області.
За таких обставин, відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим не розпочався і заява не може бути задоволена з вищенаведених підстав.
Керуючись ст.ст. 46, 47 ЦК України, ст.ст. 293, 294, 306 ЦПК України, суд

ухвалив:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Головуючий-суддя

Присяжні: