ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7396/25	
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ", с. Придніпровське, Дніпропетровська область 
про стягнення заборгованості у сумі 1 501 702,02 грн 
Суддя Ліпинський О.В.
Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:
від позивача: Становова Ю.В.
від відповідача: Кононович О.М., Мельничук В.Ю.

СУТЬ СПОРУ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" (надалі - Відповідач) про стягнення неустойки в сумі 1 501 702,02 грн., з яких: 1 355 447,70 грн. – штрафу, 146 254,32 грн. – пені. 
Заявлені вимоги мотивовано неналежним виконанням Відповідачем умов договору № ЦЗВ-03-01824-01 від 06.08.2024 року, в частині здійснення своєчасної поставки погодженого сторонами товару.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні
Відповідач у відзиві на позов проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на неможливість своєчасного виконання своїх договірних зобов`язань через дію форс-мажорних обставин, про існування яких Позивач був своєчасно повідомлений з наданням відповідного сертифікату Торгово-промислової палати. Існування відповідних обставин, Відповідач пов`язує з відсутністю електропостачання внаслідок обстрілу російським агресором міста Нікополь, внаслідок чого, Відповідач не мав можливості своєчасно виготовити необхідну кількість товару.
Позивач у відповіді на відзив наполягав на задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що Договір був укладений сторонами під час дії в Україні воєнного стану, а отже, Відповідач мав розуміти ризики настання несприятливих обставин, що можуть зашкодити виконанню Договору.
Крім того Позивач зазначив, що виходячи з умов п. 1.5., 1.6. Договору, на його переконання, станом на дату укладення Договору (06.08.2024) Відповідач повинен був сформувати запас виготовленого Товару в обсязі, обумовленому Специфікацією до Договору, що виключає підстави для звільнення його від відповідальності через зазначені у відзиві обставини.
12.03.2026 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні на 07.04.2026 року.
В засіданні 07.04.2026 року, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, суд відклав проголошення рішення на 16.04.2026 року, про що повідомив сторін.
15.04.2026 року Відповідач подав клопотання про зменшення розміру неустойки на 95% від загальної суми позовних вимог. У свою чергу, представник Позивача заперечув проти можливості подачі відповідного клопотання на стадії ухвалення судового рішення. 
В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 16.04.2026 року оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, - 
ВСТАНОВИВ:
06.08.2024 року між Позивачем (Покупцем) та Відповідачем (Постачальником) укладено Договір поставки № ЦЗВ-03-01824-01 (надалі - Договір).
Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця товар, відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору сторони визначили найменування товару: Клин фрикційний чавунний вантажного вагону - Запасні частини до вантажних вагонів (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу, обладнання для контролю залізничного руху).
Кількість, асортимент, марка, рік виготовлення та виробник товару визначаються у Специфікації до цього Договору. Обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені, зокрема враховуючи фактичний обсяг видатків Покупця. В цьому випадку Сторони вносять відповідні зміни до цього Договору шляхом укладення додаткової угоди (п.п. 1.3., 1.4. Договору).
За змістом пунктів 1.5., 1.6. Договору, Постачальник гарантував, що товар належить йому на праві власності та не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України. Крім того, Постачальник гарантував, що товар є новим, таким, що не перебував у використанні, термін та умови його зберігання не порушені. Дата виробництва (виготовлення) товару не раніше 01.01.2024 року.
Пунктом 3.1. Договору передбачено, що поставка товару здійснюється в упаковці (тарі), що відповідає його властивостям. Упаковка (тара) повинна відповідати встановленим у країні виробника нормам і стандартам та/або технічним умовам та забезпечувати збереження ТОВАРУ під час транспортування, розвантаження та зберігання.
Згідно п. 4.1. Договору Постачальник здійснює поставку товару автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення – Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки Покупця) відповідно до “ІНКОТЕРМС” у ред. 2020 р. У випадку наявності розбіжностей між умовами цього Договору та Правилами “ІНКОТЕРМС” у редакції 2020 року, умови цього Договору матимуть перевагу. 
Відповідно до п. 4.2. Договору Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару. Партією товару вважається обсяг одиниць товару, визначений Покупцем у рознарядці, якщо інше не вказано в самій рознарядці.
Строк поставки товару - протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту надання письмової рознарядки Покупцем.
Місце поставки - Київська обл., м. Фастів (або згідно рознарядки Покупця). 
Право власності на товару переходить до Покупця з дати поставки товару.
За змістом пункту 4.5. Договору сторони домовились, що рознарядка Покупця на товар направляється ним Постачальнику в один з таких способів:
- на поштову адресу Постачальника, зазначену в цьому Договорі (листом оголошеною цінністю та описом вкладення і повідомленням про вручення);
- вручається уповноваженому представнику Постачальника під розпис;
- шляхом відправлення на електронну адресу Постачальника (зазначену в цьому Договорі) сканкопії відповідної рознарядки в форматі PDF або в будь-якому іншому форматі, який забезпечує можливість ознайомлення зі змістом документу. Документ вважається отриманим Постачальником з дати його направлення Покупцем на електронну адресу Постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення Покупця.
Датою поставки товару вважається дата підписання Сторонами Акта прийому-передачі товару або видаткової накладної. Акт прийому-передачі товару зі сторони Покупця підписується уповноваженими особами з числа тих, які визначені п. 4.3 цього Договору, а видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання умов цього Договору підписуються особами, відповідальними за приймання товару. (п. 4.6., 4.7. Договору). 
Пунктом 6.1 Договору передбачено, що Покупець оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації до цього Договору. Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору.
Сума Договору становить 14 250 356,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 2 850 071,20 грн., усього з ПДВ 17 100 427,20 грн. 
Сума договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується Покупцем окремо та вважається врахованою у ціні цього Договору (п. 6.3. Договору). 
Відповідно до Специфікації №1 до Договору Сторони погодили поставку товару, а саме: клин фрикційний чавунний вантажного вагону кількістю - 20 593 шт., вартістю - 17 100 427,20 грн., датою виготовлення – не раніше 01.01.2024 року, виробник товару - ТОВ «М-ЛИТ», м. Нікополь Україна.
Як убачається з матеріалів справи, відповідно до умов Договору Позивачем на поштову адресу Відповідача направлено рознарядки (дозволи) на поставку Товару: 
від 13.09.2024 № ЦЗВ–20/4284 на поставку партії Товару в кількості 2 750 шт. на суму 2 279 805,00 грн. (далі – Рознарядка 1), кінцевою датою поставки є 21.10.2024 включно. 
від 23.09.2024 № ЦЗВ–20/4472 на поставку партії Товару в кількості 3 250 шт. на суму 2 694 315,00 грн. (далі – Рознарядка 2), кінцевою датою поставки є 31.10.2024 включно. 
від 11.11.2024 № ЦЗВ–20/5632 на поставку партії Товару в кількості 6 100 шт. на суму 5 057 022,00 грн. (далі – Рознарядка 3), кінцевою датою поставки є 20.12.2024 включно. 
Звертаючись з позовом до суду, Позивач стверджує, що Відповідач допустив порушення строків поставки товару, виходячи з наступного: 
1) за Рознарядкою 1 Товар на суму 2 279 805,00 грн. поставлений з простроченням строку, обумовленого Договором, що підтверджується видатковими накладними:
- від 12.11.2024 № 291 на суму 911 922,00 грн. (Товар поставлено 13.11.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ), 
- від 02.12.2024 № 313 на суму 1 036 275,00 грн. (Товар поставлено 03.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ), 
- від 05.12.2024 № 319 на суму 331 608,00 грн. (Товар поставлено 06.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ). 
2) за Рознарядкою 2 Товар на суму 2 694 315,00 грн. поставлений Постачальником з простроченням строку, обумовленого Договором, що підтверджується видатковими накладними:
- від 05.12.2024 № 319 на суму 1 036 275,00 грн. (Товар поставлено 06.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ), 
- від 09.12.2024 № 321 на суму 994 824,00 грн. (Товар поставлено 10.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ), 
- від 10.12.2024 № 322 на суму 663 216,00 грн. (Товар поставлено 11.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ). 
3) за Рознарядкою 3: Товар на суму 994 824,00 грн. поставлений Постачальником з простроченням строку, обумовленого Договором, що підтверджується видатковими накладними: 
- від 10.12.2024 № 323 на суму 870 471,00 грн. (Товар поставлено 12.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ) 
- від 11.12.2024 № 327 на суму 124 353,00 грн. (Товар поставлено 16.12.2024, що підтверджується підписом комірника ОСОБА_1 ). 
Товар на суму 4 062 198,00 грн. поставлений Постачальником з простроченням строку, обумовленого Договором, що підтверджується видатковими накладними: 
- від 06.01.2025 № 3 на суму 1 036 275,00 грн. (Товар поставлено 07.01.2025, що підтверджується підписом товарознавця 1-ї категорії комори № 2 ОСОБА_1 ), 
- від 09.01.2025 № 9 на суму 1 036 275,00 грн. (Товар поставлено 10.01.2025, що підтверджується підписом товарознавця 1-ї категорії комори № 2 ОСОБА_2 ), 
- від 16.01.2025 № 14 на суму 994 824,00 грн. (Товар поставлено 17.01.2025, що підтверджується підписом товарознавця 1-ї категорії комори № 2 ОСОБА_2 ), 
- від 21.01.2025 № 19 на суму 994 824,00 грн. (Товар поставлено 22.01.2025, що підтверджується підписом товарознавця 1-ї категорії комори № 2 ОСОБА_2 ). 
З огляду на викладене, Позивач розрахував та просить суд стягнути з Відповідача неустойку в розмірі 1 501 702,02 грн.
Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що у якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За своєю правовою природою, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобов`язання.
Пунктом 9.3.1. Договору сторони погодили, що при порушенні строків постачання Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 (п`ятнадцять) % від вартості непоставленого в строк Товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) % від вартості непоставленого в строк Товару за кожен день прострочення до моменту виконання Постачальником зобов`язання щодо поставки Товару або до останнього дня строку дії цього Договору (якщо Постачальник не виконав і не підтвердив намір виконати своє зобов`язання щодо поставки, яке виникло під час дії цього Договору). При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити Товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупець. 
За наданим у справу розрахунком, загальний розмір штрафу за порушення строків поставки товару за кожною з рознарядок становить 1 355 447,70 грн., розмір пені за прострочення поставки товару понад 15 календарних днів, за період з 06.11.2024 по 09.01.2025 становить 146 254,32 грн. 
За підрахунками суду розрахунок штрафу та пені здійснено арифметично правильно.
Оцінка доводів відповідача 
Заперечуючи проти позову Відповідач посилається на дію форс-мажорних обставин, які виникли внаслідок обстрілу 02.09.2024 року російським агресором міста Нікополь, внаслідок чого була пошкоджена трансформаторна підстанція, від якої здійснюється живлення виробництва ТОВ “М-ЛИТ” за адресою: м. Нікополь, вул. Електрометалургів, буд. 300, що підтверджується Сертифікатом Дніпропетровської ТПП №1200-24-1872 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який був виданий товариству 09.10.2024 року за №595/08-15. 
Відповідач зазначає, що через зазначені обставини, строки виконання Рознарядки від 13.09.2024 року були зупинені до відновлення постачання електроенергії, що спричинило зупинення виробництва замовлення, про що Відповідач письмово повідомив Позивача листами №104 від 19.09.2024р. та №110 від 01.10.2024. 
Факт пошкодження трансформаторної підстанції після обстрілу рф м. Нікополь Дніпропетровської області та прилеглої території, Відповідач підтверджує наступними доказами: 
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №22024040000001066 від 02.09.2024р.;
- довідкою по кримінальному провадженню №22024040000001066, виданою Нікопольським районним управлінням поліції ГУНП України в Дніпропетровській області та Листом АТ “ДТЕК Дніпровські електромережі” №54461/1001 від 09.09.2024р. 
Відповідач зазначає, що про відсутність напруги в електромережі, до якої приєднане виробництво ТОВ “М-ЛИТ”, свідчать також акти №1 від 06.09.2024р., №2 від 13.09.2024р., №3 від 20.09.2024р., №4 від 25.09.2024р. та №5 від 02.10.2024р., складені провідними фахівцями ТОВ “М-ЛИТ, що позбавило змоги виробляти продукцію та вчасно виконувати замовлення покупця згідно вимог договору.
За доводами Відповідача, він дотримався вимог п. 10.2. Договору щодо здійснення повідомлення іншої сторони про неможливість виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, строки виконання письмових рознарядок були перервані і продовжилися після усунення обставин, які перешкоджали виконанню договору.
Здійснивши оцінку наведених доводів Відповідача, а також наданих ним доказів, у тому числі сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) №1200-24-1872 від 09.10.2024 року, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.
Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності. Тобто ознаками форс-мажорних обставин є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16).
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (постанова Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20).
Форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/ обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. Тобто мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін. Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 в справі № 904/3886/21, від 30.05.2022 у справі № 922/2475/21, від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
Лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку (постанова Верховного Суду від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18).
Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин (постанова Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 910/15264/21).
У постанові Верховного Суду від 16.05.2024 у справі № 913/308/23 сформульовано такі загальні правові висновки у правовідносинах, пов`язаних зі встановленням наявності/відсутності форс-мажорних обставин: 1) неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин; 2) перед тим як з`ясовувати правову природу обставин, які перешкодили належному виконанню договору, та їх правових наслідків, суди повинні з`ясувати право сторони посилатися на наявність форс-мажорних обставин; 3) форс-мажор не звільняє сторони договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Сукупний аналіз поданих Відповідачем доказів, зокрема, доказів в підтвердження обставин обстрілу території міста Нікополь 02.09.2024 року, доказів пошкодження трансформаторної підстанції, до якої приєднано виробництво Відповідача, та відповідно відсутність напруги в електромережі, свідчить про доведення Відповідачем факту існування об`єктивних обставин, які унеможливлювали здійснення Відповідачем виробництва продукції протягом певного часу. 
Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до умов укладеного сторонами Договору (п.п. 1.1.- 1.6.), Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку існуючого на момент укладення договору товару (продукції), зобов`язання щодо його виготовлення не являлося предметом договору.
Таким чином, обставини неможливості здійснення Відповідачем виробництва продукції після укладення Договору, не перебувають в необхідному причинно-наслідковому зв`язку з невиконанням зобов`язання зі своєчасної поставки товару, що виключає підстави для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення такого зобов`язання.
Крім того, суд зазначає, що Договір поставки був укладено сторонами під час дії повномасштабної війни, коли обстріли території України, включаючи її енергетичну систему тривали більше двох років, а відключення електроенергії мало майже регулярний характер, в зв`язку з чим, укладаючи відповідний договір, Відповідач мав усвідомлювати усі ризики здійснення господарської діяльності під час війни.
На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд відхиляє доводи Відповідача відносно наявності підстав для звільнення його від відповідальності за порушення строків поставки товару.
Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру суми неустойки на 95%.
Розглянувши клопотання про зменшення розміру неустойки, суд дійшов висновку, про наявність підстав для його часткового задоволення з огляду на наступне.
Так, частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин), у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
В постанові Верховного Суду України від 21.10.2019 у справі № 910/1005/19 зазначено, що цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19), від 24.12.2020 №914/1888/19, від 26.01.2021 №916/880/20, від 23.01.2021 №921/580/19, від 26.01.2021 №916/880/20.
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючі свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.
З урахуванням наведеного, зважаючи на незначний період прострочення виконання зобов`язання, який згідно розрахунку Позивача за окремими рознарядками склав від одного до двадцяти днів, враховуючи те, що станом на час звернення Позивача з даним позовом до суду, зобов`язання Відповідача щодо поставки товару виконано в повному обсязі, приймаючи до уваги добросовісну поведінку Відповідача під час виконання умов договору, зокрема, здійснення повідомлення Позивача про неможливість вчасно виконати зобов`язання з поставки товару, суд убачає підстави для зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки.
У зв`язку із викладеним, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити суму штрафних санкцій на 80% зі стягненням з Відповідача неустойки в загальному розмірі 300 340,40 грн.
Відповідно до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати Позивача зі сплати судового збору, в повному обсязі покладається на Відповідача.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 165, 202, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ (53221, Дніпропетровська область, Нікопольський район, село Придніпровське, вул. Польова, 58, код ЄДРПОУ 39195133) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) 300 340, 40 грн. неустойки за неналежне виконання зобов`язань за договором, 18 020,43 грн. витрат зі сплати судового збору. 

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.04.2026

Суддя О.В. Ліпинський