ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1673/26 Справа № 213/1716/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 червня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання Черняєвої С.П.,
потерпілого ОСОБА_1 ,
захисника особи, стосовно якої
вирішується питання про притягнення
до адміністративної відповідальності адвоката Смаль О.П.,
апеляційну скаргу адвоката Смаль О.П., подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2026 року, якою

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 (шість) місяців; стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2026 року встановлено, що ОСОБА_2 10.03.2026 р. о 07:12 год. на нерівнозначному перехресті вулиць Кармелюка та Панаса Мирного в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимоги дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу) та скоїла зіткнення з автомобілем Skoda Octavia А5, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Дії водія ОСОБА_2 кваліфіковані як порушення п.п. 16.11, п.2.1 розділу 3 Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з постановою суду 1-ї інстанції захисник Смаль О.П. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 , в якій просить скасувати постанову від 06.05.2026 року Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №213/1716/26 та закрити провадження у справі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що суд порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на доступ до правосуддя, оскільки розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_2 , без належного її повідомлення про день, час та місце судового розгляду.
Звертає увагу, що після реєстрації у підсистемі «Електронний суд» вона дізналась з матеріалів справи, що судом було сформовано повістку на її ім`я, про обов`язок з`явитись на слухання справи на вказану дату о 10-00 годині, але при цьому вона не отримувала такої повістки і готувалась до слухання цієї справи саме на 13.05.2026 р., також в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження «Укрпошти» (або іншого документу) яким ОСОБА_2 отримала або відмовилась від отримання повідомлення про дату і час слухання справи саме на 06.05.2026 р., також в матеріалах справи є засоби зв`язку особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, якими суд не скористався для належного повідомлення, або з`ясування причин.
Наголошує, що судом під час підготовки були порушені вимоги ст. 277-2 КУПАП, а під час розгляду справи були порушені права ОСОБА_2 передбачені ст. 268 КУПАП, що призвело до порушення права на доступ до правосуддя, яке гарантоване Конституцією України та ст. 6 Конвенції про права людини.
Зауважує, що порушення доступу до правосуддя призвело до незаконного не дослідження судом обставин, які впливають на визначення тяжкості і засобу покарання.
Зазначає, що ОСОБА_2 має місце реєстрації постійного проживання за адресом: АДРЕСА_2 , але у зв`язку з тим, що її місто з 10.08.2025 року опинилося (віднесено) до Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, вона була змушена евакуюватись до більш безпечних міст, і з 26.08.2025 року вона разом з сім`єю як особи вимушено переміщені змушені тимчасово орендувати житло за адресом: АДРЕСА_3 .
Окремо звертає увагу, що для пересування і перевозки своїх особистих речей сім`я використовує свій автомобіль, право керування яким має лише ОСОБА_2 .
Звертає увагу, що з 01.02.2019 року чоловік – ОСОБА_3 отримав статус інваліда 3 групи за профзахворюванням, пенсіонер, не працює. 
Крім того, ОСОБА_2 має обов`язок піклуватись і досліджувати також відносно своєї матері – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вік 72 роки, пенсіонер, має вже вікові захворювання, через стан здоров`я вже не може самостійно за собою досліджувати і вільно пересуватись.
Деякий час обов`язки з уходу за нею виконував брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 30.04.2026 року ОСОБА_4 був мобілізований і зараз служить у військовій частині НОМЕР_4 , тому не може здійснювати ухід за матір`ю і ОСОБА_2 збиралась забрати свою матір до себе, але через позбавлення її права керування транспортними засобами, вона буде змушена користуватись загальним транспортом, що практично неможливо, через стан здоров`я матері.
Вказані обставини, характеризуючи дані, не тяжке і не навмисне правопорушення, не велику шкоду завдану наслідками, щире каяття, просить суд врахувати під час прийняття рішення про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. Також просить врахувати обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення в даному випадку у відповідності до ст. 34 КУпАП, визнаються: 1) щире розкаяння винного.
Окремо просить врахувати, що ОСОБА_2 є особою, яка втратила житло, повинна опікуватись неповнолітніми дітьми, разом з чоловіком, який має третю групу інвалідності, пенсіонер, яка повинна також опікувати свою матір, яка має вікові захворювання і яка теж через війну втратила житло і через мобілізацію сина (брата особи), немає інших осіб, які б піклувались про неї, також цей автомобіль ОСОБА_2 використовувала для підробітку, вони завдяки цьому автомобілю підробляла менеджером по продажам в торговій мережі, але через позбавлення права керування транспортними засобами втрачає і цей підробіток.
Зазначає, що під час прийняття рішення судом по цій справі не було надано оцінку порушенням допущеним в протоколі, які мають процесуальне значення, зокрема, не зазначення у протоколі персональні данні правопорушника, в тому числі ідентифікаційний номер.
Звертає увагу, що в протоколі уповноваженою особою національної поліції було допущені інші помилки, такіяк помилково визначена інша особа, яка керувала автомобілем, в який врізалась ОСОБА_2 . Було визначено дату і час слухання справи, яка як з`ясувалось не відповідала дійсності, за цим протоколом, що стало причиною порушення права на справедливий суд. 
Всі ці обставини вважає такими, що вказують на необхідність повернення цього протоколу для їх усунення.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні адвокат Смаль О.П. просив його апеляційну скаргу, подану в інтересах ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленої ОСОБА_2 про день, місце та час судового розгляду, заяв та клопотань від якої про відкладення розгляду справи не надійшло.
Враховуючи положення ст. 268 КУпАП, приписами якої не встановлено обов`язкової участі особи, стосовно якої вирішується питання про її притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та участь якого не визнана судом обов`язковою, апеляційний суд вважає можливим розгляд даної справи здійснити за відсутності ОСОБА_2 .
Потерпілий ОСОБА_1 в судовому засіданні просив оскаржену постанову судді 1-ї інстанції залишити без змін в частині визнання ОСОБА_2 винною. 

Висновки суду:

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Апеляційним судом встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП був здійснений суддею за відсутністю сторін справи за наявними в справі матеріалами, які узгоджуються між собою, є достатніми та допустимими, в тому числі: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №640422 від 14.04.2026 р., доповідної записки старшого інспектора відділення розшуку та опрацювання матеріалів ДТП ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП, листа начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, рапорта слідчого СВ КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схеми місця ДТП, фототаблиці, письмових пояснень ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , відеозапису, на якому зафіксовано дорожньо-транспортну пригоду.
На підставі вищенаведених письмових матеріалах справи, з врахуванням положень статей 245, 280, 283 КУпАП суддя 1-ї інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що попри тверджень сторони захисту щодо постановлення оскарженої постанови судді 1-ї інстанції за відсутності ОСОБА_2 в судовому засіданні, в апеляційній скарзі захисником особи не ставиться питання про допущення суддею 1-ї інстанції невідповідності висновків судді фактичним обставинам цієї справи. Не надано доказів стороною захисту щодо допущення невідповідності висновків судді, наведених в оскарженому рішенні і під час судового засідання при апеляційному перегляді цієї справи.
Звертаю увагу, що при апеляційному розгляді ОСОБА_2 також в судове засідання не з`явилася, на її участі в судовому засіданні ні вона, ні її захисник не наполягали. Будь-яких нових доказів на спростування своєї вини ні ОСОБА_2 , ні її захисник під час апеляційного розгляду суду не надали. Тож таку позицію суд розцінює як спосіб захисту для уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Разом з тим, статтею 268 КУпАП не встановлено обов`язкової участі особи, стосовно якої вирішується питання про її притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та участь якої не визнана судом обов`язковою. В такому разі розгляд справи здійснюється за наявними в справі письмовими матеріалами.
Тож, суддя 1-ї інстанції, врахувавши положення ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, вірно зазначив, що оскільки ОСОБА_2 про причини неявки суд не повідомила, заявта заперечень не надала, як і клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин, ураховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, вірно вважав за можливе провести розгляд справ за відсутності ОСОБА_2 .
Із врахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що фактично розглядом справи без участі ОСОБА_2 не було порушено прав останньої.
З матеріалів цієї справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №640422 стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП був складений 14.04.2026 року. Судом постановлено оскаржене рішення 06.05.2026 року, тобто майже через два місяці.
Тож, суддею обґрунтовано враховано практику Європейського суду з прав людини (рішення «Пономарьов проти України»), відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Суддя вірно виходив з того, що безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Тож доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.
Що стосується доводів апелянта про невідповідність накладеного стягнення на ОСОБА_2 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що не відповідає особі та фактичним обставинам, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного:
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Санкцією ст. 124 КУпАП передбачено стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Як вбачається з оскарженої постанови суддя 1-ї інстанції, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за вчинене нею адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, врахував положення ст. 23 КУпАП, прийшов до висновку про необхідність позбавлення її права керування транспортними засобами на певний строк, що передбачено санкцією ст. 124 КУпАП.
Проте, з врахуванням наданих під час апеляційного розгляду матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_2 , яка раніше до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувалася, а також того, що ОСОБА_2 права керування транспортним засобом необхідні для щоденного догляду членів її сім`ї, вважаю, що застосування більш тяжкого стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами є надмірно суворим. Тому вважаю за необхідне змінити оскаржену постанову, застосувавши стягнення у вигляді штрафу у межах санкції статті 124 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а постанова судді 1-ї інстанції – зміні в частині призначення стягнення за вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З врахуванням викладено, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Смаль О.П., подану в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в частині призначення стягнення змінити, обравши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В решті постанову Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 травня 2026 року стосовно ОСОБА_2 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин