Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року Справа № 520/27636/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Садової М. І.,
за участю секретаря судових засідань Гурець Ю. Д.,
представника позивача Савєльєва В. В. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача Зонова С. О., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить стягнути до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в загальному розмірі 617927,77 гривень.
В обґрунтування позову зазначено, що за відповідачем рахується заборгованість, що виникла внаслідок несплати самостійно визначених грошових зобов`язань згідно з податковою звітністю. Під час розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог до суми 617927,77 грн у зв`язку з уточненням податкових зобов`язань та частковою сплатою боргу відповідачем. Просить позов задовольнити.
Відповідач проти позову заперечував, у відзиві та додаткових поясненнях зазначив, що сума боргу є некоректною, оскільки виникла внаслідок незаконного рішення ГУ ДПС про анулювання його статусу платника єдиного податку. Відповідач вказав, що рішенням суду у справі № 520/19785/25 наказ про анулювання реєстрації платника єдиного податку було скасовано, що дало йому підстави для подання уточнених декларацій та суттєвого зменшення податкових зобов`язань. Також відповідач зауважив, що не заперечує проти зменшення позивачем розміру позовних вимог, але вважає, заява позивача про зменшення позовних вимог подана з порушенням процесуальних строків, встановлених ст. 47 КАС України. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Ухвалою суду від 22.10.2025 позов залишено без руху для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, які, у подальшому, позивачем усунені.
Ухвалою суду від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
14.11.2025 від відповідача надійшло до суду клопотання про зупинення розгляду справи, до набрання законної сили судового рішенням у справі №520/19785/25.
Ухвалою суду від 20.11.2025 у клопотанні відповідача про зупинення розгляду справи відмовлено.
19.03.2026 заяву позивача про уточнення позовних вимог повернуто без розгляду.
25.03.2026 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог та заяву про поновлення строку на її подання. 
08.04.2026ухвалою суду, яка внесена до протоколу судового засідання поновлення процесульаний строк для подання заяви про зменшення позовних вимог та таку прийнято до розгляду у цій справі. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що податковий борг виник у відповідача у 2023 році, а податкові декларації подані у 2026 році зміни лише суми такого боргу. 
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. На думку відповідача, зміна суми стягнення на підставі поданої податкової відповідачем декларації у березні 2026 році свідчить про зміну предмета та підстави позову, що є неприпустимим на даній стадії процесу. Просив відмовити у задоволенні позову.
Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Суд установив, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 внесений до Державного реєстру фізичних осіб України за реєстраційним номером облікової картки 2712509874 та зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Під час здійснення підприємницької діяльності застосовує спрощену систему оподаткування шляхом сплати єдиного податку 3 групи.
Станом на дату подання позову ОСОБА_1 має податковий борг із сплати єдиного податку з фізичних осіб, військового збору, податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 897 047,03 гривень: 
- по податковим деклараціям платника єдиного податку - фізичної особи – підприємця (для третьої групи - квартал, місяць) на суму - 385453,80 гривень: - N 9313965860 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 80910,85 гривень; - N 9313966368 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 25706,04 гривень; - N 9313966799 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 71041,13 гривень; - N 9313966975 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 95673,48 гривень; - N 9386883789 вiд 11.07.2024 терміном сплати 11.07.2024 на суму - 112122,30 гривень.
- по податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму- 477 224,52 гривень (N 9386889913 вiд 12.07.2024 терміном сплати 12.07.2024) ; 
- по сумі податкових зобов`язанням з військового збору що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму – 34 368,71 гривень (N9386889913 вiд 12.07.2024 терміном сплати 12.07.2024). Наявність суми податкового боргу підтверджується даними інтегрованих карток платника податків.
Під час розгляду справи позивач подав заяву про зменшення позовних вимог до 617927,77 грн, мотивуючи це поданням відповідачем уточнюючих розрахунків та частковим погашенням боргу.
Відповідач 04.02.2026 та 09.02.2026 частково сплатив 5000,00 грн та 5000,00 грн відповідно в рахунок погашення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб, чим зменшив суму позовних вимог, яка станом на 25.03.2026 по єдиному податку з фізичних осіб складає 375453,80 грн, а саме по податковим деклараціям платника єдиного податку - фізичної особи – підприємця (для третьої групи - квартал, місяць) : - N 9313965860 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 70910,85 гривень; - N 9313966368 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 25706,04 гривень; - N 9313966799 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 71041,13 гривень; - N 9313966975 вiд 24.10.2023 терміном сплати 24.10.2023 на суму - 95673,48 гривень; - N 9386883789 вiд 11.07.2024 терміном сплати 11.07.2024 на суму - 11222,30 гривень. 
Крім того, платником податків 02.03.2026 подана уточнена податкова декларація про майновий стан та доходи №9388234968 від 02.03.2026, якою внесено уточнення податкових зобов`язань, які було визначено в податкової декларації про майновий стан та доходи N 9386889913 вiд 12.07.2024 та були заявлені до стягнення. Так, відповідачем зменшено: 
- податкові зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб на 248417,78 грн; 
- податкові зобов`язання з військового збору на 20701,48 гривень. 
Таким чином, станом на 25.03.2026 загальна сума позовних вимог складає 617927,77 грн, у тому числі: єдиний податок з фізичних осіб - 375453,80 грн; податок на доходи фізичних осіб - 228806,74 грн; військовий збір - 13667,23 гривень.
Відповідач не подано до суду жодних заперечень стосовно розрахунку розміру податкового боргу.
Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Водночас, правомірність нарахування контролюючим органом грошових зобов`язань платника податків не входить до предмета розгляду у цій справі (постанова Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 160/13436/22).
Верховний Суд послідовно дотримується тієї позиції, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності визначення (нарахування) контролюючим органом грошових зобов`язань.
У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема і пені, факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) визначеного грошового зобов`язання (що включає і нараховану пеню), чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше (постанова Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі № 160/15166/22).
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
У пункті 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
Системний аналіз зазначених положень ПК України свідчить про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. При цьому законодавчі приписи щодо формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу вважаються виконаними у разі її надіслання рекомендованим листом з повідомленням за місцем проживання фізичної особи/податковою адресою платника податків.
Суд повторно відмічає, що відповідач 04.02.2026 та 09.02.2026 частково сплатив 5000,00 грн та 5000,00 грн відповідно в рахунок погашення податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб, чим зменшив суму позовних вимог, яка станом на 25.03.2026 по єдиному податку з фізичних осіб складає 375453,80 грн. Крім того, платником податків 02.03.2026 подана уточнена податкова декларація про майновий стан та доходи №9388234968 від 02.03.2026, якою внесено уточнення податкових зобов`язань, які було визначено в податкової декларації про майновий стан та доходи № 9386889913 вiд 12.07.2024 та були заявлені до стягнення. Так, відповідачєм зменшено податкові зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб з військового збору. 
Таким чином, станом на 25.03.2026 загальна сума податкового боргу в загальному розмірі складає 617927,77 грн.
Щодо доводів сторони відповідача про те, що зменшення розміру позовних вимог виникло внаслідок подання відповідачем податкових декларацій у 2026 році, а відтак відбулась одночасна зміна предмету та підстави позову, суд прийшов наступного. 
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 у справі № 520/19785/25 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання незаконним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області від 11.04.2023 №00/7727/24-03 "Про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )" з 01.04.2023. Рішення суду набрало законної сили. 
Суд встановив, що уточнення показників звітності, з урахуванням судового рішення від 12.11.2025 у справі № 520/19785/25, призвело до зменшення податкових зобов`язань відповідача. 
Позивач наводить аргументи про те, що ставки податку на спрощеній системі є нижчими за загальну систему, що стало причиною перерахунку податкових зобов`язань відповідача на підстав поданих податкових декларацій відповідача у 2026 році. Проте, це не означає повного скасування податкових зобов`язань. Сам факт подання уточнених декларацій відповідачем є підтвердженням того, що він визнає наявність певного обсягу податку до сплати, хоча і в меншому розмірі. Сума 617927,77 грн є узгодженою, оскільки вона задекларована самим платником (відповідачем). Відповідно до ст. 54 ПК України, сума грошового зобов`язання, задекларована платником, вважається узгодженою з дня подання такої декларації.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 908/299/18, такого змісту: - частиною третьою статті 46 ГПК України передбачено право позивача на зміну предмета або підстав позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання (пункт 69); - під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (пункт 70);- відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога. При цьому одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (пункт 71).
Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №361/822/17 розміром позову є кількісна характеристика позовних вимог. При цьому, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.
Водночас предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, відповідно до яких суд має ухвалити рішення. Характер позовної вимоги визначається характером спірних правовідносин, з якого випливає вимога позивача.
Під підставами позову, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.
Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується заявлена позивачем вимога. Зміна предмету або підстав позову може відбуватися лише у межах спірних правовідносин. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
Слід взяти до уваги, що Велика Палата Верховного Суду в постановах від 24.04.2024 року у справі №657/1024/16-ц, від 13.11.2025 у справі № 990/70/25 розмежовуючи поняття зміни предмету/підстав позову чи збільшення/зменшення ціни позову, зазначила, що оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин. А зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Водночас, як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшений (чи зменшений) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.
Тобто, предмет позову це вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить прийняти рішення.
І він може виражатись як стягнення певної суми, так і здійснення певних дій.
Ціна позову є лише грошовим виразом майнових вимог позивача предмета позову.
З урахуванням викладеного суд прийшов переконання про те, що порівняльний аналіз предмету та підстав позову, який подано позивачем первісно у даній справі, та заяви про уточнення позовних вимог, дозволяє дійти висновку, що позивачем фактично зменшено розмір податкового боргу, однак позовні вимоги виникли з юридичного факту матеріально-правового характеру та такі правовідносини стали спірними на час звернення до суду з даним позовом. 
За встановлених обставин цієї справи і нормативного регулювання у ПК України, враховуючи те, що за відповідачем обліковується податковий борг, доказів сплати якого суду не надано, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, позовні вимоги про стягнення податкової заборгованості з відповідача в заявленій до стягнення у цій справі сумі є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Жодних інших фактичних даних, які б мали значення для розгляду цієї справи суд не встановив. 
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене вище суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст. 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

у х в а л и в :

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Харківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу - задовольнити.
Стягнути до бюджету України з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в загальному розмірі 617927,77 гривень (шістсот сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять сім гривень 77 копійок).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач Головне управління Державної податкової служби у Харківській області – місцезнаходження – місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок № 46, код ЄДРПОУ 43983495;
відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження/зареєстроване місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено та підписано суддею 28.04.2025. 

Суддя  М. І. Садова