ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/1713/22    Головуючий у 1-й інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/925/26      Доповідач:Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року         м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя - доповідач) Воронцової Л.П.,
суддів :    Базіль Л.В.,
Майданіка В.В.,
секретар    Андреєва В.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - адвокат Шевченко Антон Сергійович,
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кворум Херсон",
представник відповідача - Ковалевський Євген Володимирович,
треті особи - ОСОБА_2 , Державний реєстратор Станіславської сільської ради Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", подану представником адвокатом Ковалевським Євгеном Володимировичем, та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Булах Є.М., дата складання повного судового рішення не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум Херсон", треті особи: ОСОБА_2 , Державний реєстратор Станіславської сільської ради Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович про скасування рішення державного реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
В січні 2022 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович, звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум Херсон", треті особи: ОСОБА_2 , Державний реєстратор Станіславської сільської ради Херсонської області Суханов Дмитро Миколайович, про скасування рішення державного реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння, просить:
- скасувати рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича індексний номер: 62663363 від 29.12.2021 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки, серія та номер: ВКМ №857862 від 10.09.2008;
- витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ "Кворум Херсон" квартиру АДРЕСА_1 на користь власника ОСОБА_1 ;
- здійснити розподіл судових витрат.
В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року належить квартира АДРЕСА_1 .
14 січня 2022 року до квартири з`явились невідомі особи, які представились представниками нового власника - ТОВ "Кворум Херсон" та стали вимагати звільнення займаного майна.
Зазначена квартира була предметом іпотеки згідно Договору іпотеки від 10.09.2008 укладеного між ОСОБА_1 та АКІБ ""Укрсиббанк" у забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №11392345000 від 10.09.2008.
08.12.2011 ПАТ "Укрсиббанк" було відчужено право вимоги за кредитним договором ПАТ "Дельта Банк".
Згідно Договору №2245/К/1 від 13.05.2020 про відступлення прав вимоги ПАТ "Дельта Банк" продало право вимоги за кредитним договором ТОВ "Укрдебт Плюс".
24.12.2021 державним реєстратором Сухановим Д. М. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки, серія та номер: ВКМ №857862 від 10.09.2008, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021.
В подальшому, 30.12.2021 ТОВ "Укрдебт Плюс" уклало договір купівлі-продажу квартири із ОСОБА_2 , а вже 12.01.2022 на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 93,94 виданого 11.01.2022, між ОСОБА_2 та ТОВ "Кворум Херсон" - право власності було зареєстровано за останнім.
Позивач вважає, що реєстрація права власності за ТОВ "Укрдебт Плюс" проведена без належної правової підстави та з іншими грубими порушеннями положень законодавства, відтак майно вибуло з володіння власника не з його волі та підлягає витребуванню від ТОВ "Кворум Херсон".
Незаконність реєстрації права власності за ТОВ "Укрдебт Плюс" обґрунтовує тим, що договором іпотеки передбачено здійснення позасудового врегулювання, а саме передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, в порядку встановленому Законом України "Про іпотеку". Оскільки жодного окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя позивач не укладала, відповідно реєстрація права власності є незаконною.
Також, зазначає, що вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором не отримувала, оцінка майна не проводилась, що є самостійними підставами для задоволення позовної заяви.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2026 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки від 10.09.2008, серія та номер: ВКМ №857862, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Йосипенко В.В. та зареєстрованого за №2819 - скасовано.
Запис про право власності №62696210 від 30.12.2021 року на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", внесений на підставі рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021 - скасовано. 
Витребувано з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум Херсон" (код ЄДРПОУ 44483209) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2548970065100).
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс (код ЄДРПОУ: 43212924, місце знаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування судового збору 2 481,00 грн.
В іншій частині вимог - відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції встановив, що 08.12.2011 року ПАТ "Укрсиббанк" було відчужено право вимоги за кредитним договором №11392345000 від 10.09.2008 року ( укладеним із ОСОБА_1 ) ПАТ "Дельта Банк", яке у свою чергу згідно Договору №2245/К/1 від 13.05.2020 про відступлення права вимоги продало право вимоги за кредитним договором ТОВ "Укрдебт Плюс", проте відповідач не надав суду додатків, та витягів з реєстру боржників, де було б зазначено, що саме борг ОСОБА_1 передається за правом відступлення до ТОВ "Укрдебт Плюс". 
Суд вважав, що у Договорі іпотеки, на підставі якого здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ "Укрдебт Плюс" належної позивачці квартири, відсутнє застереження про те, що в разі порушення зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель має право зареєструвати право власності на предмет іпотеки без додаткових договорів, а навпаки сторони визначили, що таке задоволення вимог кредитора проводиться за окремим договором. Докази укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, тому прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним.
Суд виснував, що ТОВ "Укрдебт Плюс" не надало доказу направлення/ отримання іпотекодавцем ОСОБА_1 письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, оскільки відсутність такого доказу не підтверджує факт обізнаності іпотекодавця про можливе вибуття з його права власності означеного нерухомого майна в рахунок звернення стягнення на іпотечне майно, що однозначно свідчить про недотримання відповідачами процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, визначеної п. 61 Порядку №1127.
Суд також зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснюється при умові, що у письмовій вимозі має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 24.12.2021).
Суд дійшов висновку, що з метою забезпечення ефективного способу захисту порушеного права позивача необхідно скасувати запис про право власності №62696210 від 30.12.2021 року на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс", внесеним на підставі рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021, що сприятиме позивачу у відновленні порушеного права.
Оскільки реєстрація права власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Укрдебт Плюс" відбулась незаконно, відповідно спірна квартира вибула з володіння власника ОСОБА_1 не з її волі, а тому підлягає витребуванню на її користь.
Суд вважав, що документ про сплату витрат на правову допомогу на користь адвоката є одним із обов`язкових платіжних документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу, тому відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат позивачем, отже відсутні правові підстави для їх стягнення, у зв`язку із чим у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги слід відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала
Не погоджуючись із рішенням суду ТОВ "Укрдебт Плюс", в інтересах якого діє адвокат Ковалевський Є.В. , подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначило, що суд вказав, що відповідачем не було додано додатків до Договору про відступлення прав вимоги, де було б зазначено, що саме борг ОСОБА_1 передається за правом відступлення до ТОВ "Укрдебт Плюс", проте не звернув увагу на інформацію з Державного реєстру, яка підтвердила, що новим іпотекодержателем є ТОВ "Укрдебт Плюс". Крім того, відповідачем надано докази, серед яких були витяги з додатків до №2245/К/1 стосовно позивача.
Позивач є стороною договорів кредиту та іпотеки, а відтак повинен мати відповідні примірники усіх укладених за його участю договорів, і якщо вважає, що він підписав не тільки документи, надані до справи відповідачем, то має надати такий доказ суду і сторонам, і обґрунтувати які умови цього доказу та яким чином впливають на порушення прав позивача. 
Поведінка і обґрунтування позивача є суперечливими, а надані відповідачем матеріали кредитної справи спростовують припущення та безпідставні зауваження останнього. 
Факт уступки прав вимог від ПАТ "Дельта Банк" ТОВ "Укрдебт Плюс" (вказаний у позовній заяві та підтверджений наданим позивачем доказом - Інформацією з Державного реєстру № 294950437 від 17.01.2022). Ним спростовано посилання позивача про те, що йому нібито було невідомо про зміну кредитора та намір нового кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання копії доказів - листа ТОВ "Укрдебт Плюс" позивачу та доказ його відправлення (форма-103 Укрпошти про відправку рекомендованих листів з зазначенням їх поштових треків - в рядку 25 вказаний позивач і відомості щодо відправлення відділенням пошти, в якому обслуговується ТОВ "Укрдебт Плюс").
Звертаючи стягнення на предмет іпотеки він, як Іпотекодержатель, обрав передбачений положеннями іпотечного договору та ст.ст.35, 37 Закону України "Про іпотеку" спосіб захисту порушеного права - позасудове врегулювання спору.
В укладеному з позивачем іпотечному договорі наявне застереження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до Договору іпотеки, іпотекодержатель має право обирати один з наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в умовах договору іпотеки. Положеннями Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".
У випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в договорі іпотеки, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки.
Згідно п.5.1. та п.5.2.1 Договору іпотеки, сторони погодили, що при певних обставинах іпотекодержатель набуває власність на предмет іпотеки, та викладене застереження є згодою сторін, є угодою, що не потребує додаткового оформлення.
Отже правовою підставою для реєстрації права власності за Іпотекодержателем є Іпотечний договір, в якому міститься іпотечне застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки, що за правовою силою прирівнюється до Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя.
У зв`язку з переходом усіх прав та обов`язків за іпотечним договором на підставі укладених вищенаведених договорів, іпотекодержатель, скориставшись договірним (позасудовим) врегулюванням зобов`язальних відносин щодо звернення стягнення на предмет іпотеки звернувся до державного реєстратора, який у своїй діяльності керується вимогами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Суд дослідивши у рішенні пункти 5.2., п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.2. Договору іпотеки, якими передбачено способи позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшов помилкового висновку про те, що в Договорі іпотеки відсутнє застереження, і що в разі порушення зобов`язань за кредитним договором Іпотекодержатель не має права зареєструвати право власності на предмет іпотеки без додаткових договорів. 
Іпотекодавець письмово звертався до позивача з вимогою щодо погашення заборгованості та з попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зазначене було перевірено державним реєстратором перед прийняттям рішення, що оскаржується позивачем. Відповідні докази були передані державному реєстратору.
Суд помилково зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, здійснюється при умові, що у письмовій вимозі має бути зазначена інформація про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна та повинна бути проведена оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вартість іпотечного майна вказана в договорі іпотеки.
Суд проігнорував те, що оцінка майна здійснювалась та наявна, відповідачем надано суду висновок про вартість майна, складений оцінювачем ОСОБА_3 , який має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за № 442/19 від 04.06.2019, який надавався державному реєстратору, та яким при здійснені реєстраційної дії були перевірені належні правові підстави відповідно до норм Законів України "Про іпотеку" і "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". Цей висновок не є обов`язковим для формування реєстраційної справи, тому що державний реєстратор не наділений правом втручатись в те, за якою ціною набуто право власності, він лише реєструє сам факт такого набуття. Умовами чинного законодавства передбачено, що в разі перевищення вартості іпотеки суми боргу - залишок повертається іпотекодавцю, а в іншому разі - залишок заборгованості списується. 
Між сторонами іпотечного договору відсутній спір стосовно такої вартості, суми боргу, тощо, і це не є предметом розгляду даної справи.
Просило рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20.03.2026 у справі №766/1713/22 - скасувати; прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати покласти на відповідача.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С. на рішення суду у частині відмови у стягненні витрат позивача на професійну правничу допомогу, зазначає про порушення норм процесуального права.
Скарга мотивована тим, що суд при постановленні рішення у справі безпідставно розглянув питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу, оскільки у заяві від 17.11.2025 представник позивача зазначив про подальший розгляд справи без участі позивача і її представника, підтримання позовних вимог, та про наступне після постановлення рішення подання доказів у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України щодо розміру витрат позивача у зв`язку із розглядом справи.
Просила рішення суду у оскарженій частині скасувати, ухвалити нове про стягнення із ТОВ "Укрдебт Плюс" на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 72 600 грн.
Позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Укрдебт Плюс" ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С. зазначає про безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.
Провадження в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 квітня 2026 року визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи : Воронцова Л.П. (суддя - доповідач), Базіль Л.В., Майданік В.В.
Ухвалою суду від 24 квітня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ "Укрдебт Плюс" залишено без руху для усунення недоліків, витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 04 травня 2026 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 28 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду на 09 червня 2026 року на 13.00 год.
Ухвалами від 03 червня 2026 року поновлено ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С. строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 09 червня 2026 року на 13.00 год.
Встановлені судом обставини справи
ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 10 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Йосипенко В.В. реєстраційний №2819, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 10.09.2008 №3125766, є власником квартири АДРЕСА_1 .
10 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №11392345000 на суму 55 300,00 дол. США зі строком дії до 10 вересня 2038 року.
У якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором того ж дня, 10.09.2008, між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрований в реєстрі за №2811, за яким в іпотеку АКБ "УкрСиббанк" було передано квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 1.1. Договору іпотеки іпотекодавець передає в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу від 10.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Йосипенко В.В. та зареєстрованого за №2819.
Відповідно до пункту 1.2. Договору іпотеки іпотекою забезпечуються в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Іпотекодавця за Договорами про надання споживчого кредиту від 10.09.2008 за №11392345000 та за №11392359000.
Відповідно до розділу 4 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду (п.4.2.1.) виконавчого напису нотаріуса (п. 4.2.2.), позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України "Про іпотеку" (п. 4.2.4.), з інших, передбачених законодавством України, підстав.
Згідно із п. 4.3. цього Договору право визначення підстав та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. 
Пунктом 4.5. Договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до чинного законодавства України.
Відповідно до приписів п. 5 Договору іпотеки сторони у справі досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
Пунктом 5.2., п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.2. Договору іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:
передача Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому законом "Про іпотеку" (п.п.5.2.1);
отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку встановленому Законом України "Про іпотеку"( п.п.5.2.2).
08 листопада 2011 року ПАТ "Укрсиббанк" було відчужено право вимоги за кредитним договором №11392345000 від 10.09.2008 року ПАТ "Дельта Банк".
Згідно Договору №2245/К/1 від 13.05.2020 про відступлення прав вимоги та Додатку № 1 до нього ПАТ "Дельта Банк" відступило право вимоги ТОВ "Укрдебт Плюс" за кредитним договором №11392345000 від 10.09.2008, іпотечним договором із додатками , укладеними із ОСОБА_1 та договором поруки. 
24 грудня 2021 року державним реєстратором Станіславської сільської ради Херсонської області Сухановим Д.М. здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки, серія та номер: ВКМ №857862 від 10.09.2008, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021.
30 грудня 2021 року ТОВ "Укрдебт Плюс" уклало договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 із ОСОБА_2 . 
12 січня 2022 року на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 93,94 виданого 11.01.2022, ОСОБА_2 передала у приватну власність ТОВ "Кворум Херсон" квартиру АДРЕСА_1 , право власності за яким зареєстровано 12 січня 2022 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №294950437 від 17.01.2022 року.
Відповідно до листа ТОВ "Укрдебт Плюс" за вих. №2425447/КД+ИД адресованого ОСОБА_1 (без підпису, дати та печатки), яким ТОВ "Укрдебт Плюс" повідомило ОСОБА_1 про те, що Товариство є новим кредитором за Договорами про надання споживчого кредиту від 10.09.2008 за №11392345001 (11392359000) та Договором іпотеки №б/н від 10.09.2008 укладеними з АКІБ "Укрсиббанк", право вимоги за яким раніше належало АТ "Дельта Банк" та про необхідність здійснювати платежі за вказаним вище договором за реквізитами нового кредитора.
Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки зазначений лист не містить. 
Доказів направлення ТОВ "Укрдебт Плюс" на адресу ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання державному реєстратору такого повідомлення відповідачем суду не надано.
Витребувана судом першої інстанції у державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Д.М. реєстраційна справа щодо державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , останнім та іншими учасниками судового провадження не надано. Докази, на підставі яких документів здійснено Державну реєстрацію прав та їх обтяжень на предмет іпотеки та на підставі яких зареєстровано право власності на іпотечне майно за ТОВ "Укрдебт Плюс" та за ТОВ "Кворум Херсон" у суду відсутні.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
В судове засідання учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, місце і час розгляду справи не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України.
Відповідно до частин 1-3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.
Мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно із частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Поданий ОСОБА_1 позов спрямований на захист інтересу власниці квартири, яка незаконно вибула з її володіння на підставі іпотечного договору, який не містить у собі положень щодо позасудового звернення стягнення на іпотечне майно без укладення окремого договору. 
Щодо вимоги про скасування рішення державного реєстратора та запису про право власності.
Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" є три різні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса та договір про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно з частинами першою та другою статті 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим нотаріально посвідченим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України "Про іпотеку". Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає останньому застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.
Як вбачається з п. 5 Договору іпотеки квартири від 10 вересня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2811, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Йосипенко В.В. , сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.
Пунктом 5.2., п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.2. договору іпотеки № 2811 від 10 вересня 2008 року передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:
5.2.1. передача Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому законом "Про іпотеку".
5.2.2. Отримання Іпотекодержателем право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимогІпотекодержателя в порядку встановленому Законом України "Про іпотеку".
Зі змісту погоджених сторонами умов договору іпотеки вбачається, що вони дійшли згоди про те, що право власності на об`єкт заставленого майна виникає лише у певному випадку, а саме: на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".
Водночас, в матеріалах справи відсутні докази укладання договору між Іпотекодавцем і Іпотекодержателем про задоволення вимог Іпотекодержателя, а відповідач не заперечує відсутність такого договору та вважає не потрібним його укладення.
У порушення п. 5 п.п 5.2.1 Договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі №2811, та ст. 33, 35, 36, 37 Закону України "Про іпотеку" державний реєстратор Станіславської сільської ради Херсонської області Суханов Д. М. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62663363 від 29.12.2021 і провів перереєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс".
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, який не містить застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя є протиправними. 
Доводи апеляційної скарги у зазначеній частині не відповідають фактичним обставинам справи, умовам договору іпотеки від 10.09.2008 та вимогам закону, тому підлягають відхиленню.
За встановлених судом обставин відсутності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та протиправності дій державного реєстратора щодо реєстрації права власності ТОВ "Укрдебт Плюс" на належну ОСОБА_1 квартиру, відсутні підстави дослідження судом обставин дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо направлення позивачу повідомлення про задоволення вимог іпотекодержателя та проведення оцінки іпотечного майна.
Поруч з тим, суд не надав належної правової оцінки спірним правовідносинам, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру та самостійно застосувавши спосіб захисту про скасування запису про право власності на квартиру, оскільки у справі, яка переглядається, зазначена позивачем вимога та додатково застосована судом є неналежним способом захисту прав та інтересів, так як захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном, з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.
До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18).
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Крім цього, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду судове рішення про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21)). Вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).
Більше того, державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.
Отже, підлягає скасуванню рішення суду у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Д. М. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки від 10.09.2008, серія та номер: ВКМ №857862, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу Йосипенко В.В., зареєстрованого за №2819 та запису про право власності №62696210 від 30.12.2021 року на квартиру за ТОВ "Кворум Херсон" з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки вказані вимоги не є необхідними для ефективного захисту прав та інтересів позивачки.
Посилання скаржника на те, що суд безпідставно послався на відсутність доказів відступлення права вимоги до останнього за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_1 заслуговують на увагу, оскільки перехід права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором від 10.09.2008, укладеним із ОСОБА_1 підтверджується договором про відступлення права вимоги №2245/К/1 та Додатком №1 до нього від 13.05.2020 та інформацією із Державного реєстру іпотек про реєстрацію 14.05.2020 змін за договором про відступлення права вимоги №2245/К/1 іпотекодержателя із ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Укрдебт Плюс".
Щодо вимоги про витребування майна із незаконного володіння
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 373/326/17 (провадження № 14-201цс21), пославшись на свою сталу та сформовану судову практику, вказала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою такого позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений.
У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").
Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).
Власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, який підтримав Верховний Суд, зокрема у постановах: від 13 вересня 2023 року у справі № 359/3912/15-ц (провадження № 61-3901св23), від 20 вересня 2023 року у справі № 206/2421/16-ц (провадження № 61-18150св21), захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, згідно з якими власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна.
Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) та багатьох інших.
Така судова практика є сталою, відмінність залежить лише від доказування й фактичних обставин конкретної справи.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Тобто за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, з якою позивач не перебуває у договірних відносинах, тоді правомірному та ефективному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна.
Близькі за змістом висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) та багатьох інших.
Суд, вирішуючи спір, виходив з наявності правових підстав для витребування спірного майна із чужого незаконного володіння ТОВ "Кворум Плюс" на користь ОСОБА_1 .
Разом із цим, при вирішенні даної позовної вимоги підлягає з`ясуванню чи є відповідач добросовісним набувачем спірного майна, і чи можна від нього витребувати вказане майно.
Суд, вирішуючи спір, взагалі не надав оцінку вищенаведеним обставинам, не з`ясував, чи є відповідач добросовісним/недобросовісним набувачем майна. Вказане має важливе юридичне значення при вирішенні даного спору.
Колегія суддів ураховує, що правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16, провадження № 12-122гс18).
Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно.
Разом з тим стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України).
Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.
Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, провадження № 12-35гс21).
Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, провадження № 12-127гс19).
Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар. Адже не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку з порушеннями інших осіб (продавця чи осіб, які його представляють у силу вимог закону), допущеними в межах процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном, крім випадків передбачених у статті 388 ЦК України.
Отже, вирішуючи питання про витребування спірного майна, суд повинен передусім перевіряти добросовісність набувача майна.
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема добросовісно.
На необхідності оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц, пункт 46.1 постанови від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, пункт 6.43 постанови від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19).
Крім того, розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд повинен самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палати від 14 грудня 2022 року в справі № 461/12525/15-ц, провадження № 14-190цс20).
У справі, яка переглядається ТОВ "Кворум Херсон" як власник спірного майна і в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомленим про стан розгляду даної справи та прийняте судове рішення не подавав відзиву на позовну заяву, не приймав участі у розгляді справи ні в суді першої, ні апеляційної інстанції, не оскаржив судове рішення про витребування у нього квартири та навіть не подав відзиву на апеляційну скаргу та не приєднався до апеляційної скарги ТОВ "Укрдебт Плюс", що вказує на непритаманну поведінку добросовісного набувача та його байдужість до подальшої долі спірного майна.
Разом з тим, надаючи оцінку підставам набуття ТОВ "Кворум Плюс" права власності на спірне нерухоме майно, вбачається, що підставою набуття права власності та реєстрації за останнім права власності на квартиру, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №294950437 від 17.01.2022 року є акт прийому - передачі квартири від попереднього власника ОСОБА_2 до ТОВ "Кворум Плюс". Відомості про те, що складанню акту прийому- передачі квартири передував правочин, як- то передбачено статтею 328 ЦК України, на підставі якого до ТОВ "Кворум Херсон" перейшло право власності на об`єкт нерухомого майна та докази оплатності набуття права власності на спірну квартиру у справі відсутні, а відповідач, у порушення вимог статтей 12, 81 ЦПК України таких доказів суду на спростування цієї інформації не надав.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ "Кворум Плюс" набув право власності на спірне нерухоме майно безоплатно, що дає підстави для висновку про те, що спірне нерухоме майно, яке вибуло протиправно із володіння ОСОБА_1 підлягає витребуванню позивачем у відповідача відповідно до приписів частини 3 статті 388 ЦК України. 
Таке втручання у мирне володіння ТОВ "Кворум Плюс" спірним нерухомим майном буде пропорційним захисту права ОСОБА_1 на мирне володіння належним їй майном, яке вибуло із її володіння поза її волею, протиправно, при тому, що відповідач набув право власності безоплатно, що не буде становити для нього надмірного тягаря. 
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про задоволення вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння, але без з`ясування певних обставин, які є обов`язковими. Тому рішення суду у зазначеній частині підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції даної постанови.
Щодо вирішення судом питання відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу
Вирішуючи питання про стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вважав, що оскільки у підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28 500 грн., позивачем до матеріалів справи не долучено документ, що свідчить про оплату гонорару адвокату Шевченко А.С., який підтверджує сплату витрат позивачем та їх отримання (оприбуткування) адвокатом Шевченко А.С., і, що документ про сплату витрат на правову допомогу на користь адвоката є одним із обов`язкових платіжних документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу, відсутність такого доказу свідчить про відсутність понесення витрат позивачем, а тому відсутні правові підстави для їх стягнення, у зв`язку із чим у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги слід відмовити.
Поряд із цим, як вбачається із матеріалів справи позов ОСОБА_1 подано до суду 28 січня 2022 року. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила про попередній розрахунок судових витрат у розмірі 28 500 грн. Судові засідання у справі призначалися неодноразово та оголошувалися перерви. У заяві від 17 листопада 2025 року до суду ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С. зазначено про подальший розгляд справи без участі позивача і її представника, підтримання позову, про наступне, після ухвалення рішення, подання нею у порядку частини 8 статті 141 ЦПК України доказів щодо розміру судових витрат позивача у зв`язку із розглядом справи, та подання у подальшому позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
20 березня 2026 року судом ухвалено рішення у даній справі у відсутності учасників справи, зокрема, позивача і її представника.
Отже за встановлених обставин у суду першої інстанції при ухваленні рішення були відсутні підстави розгляду питання про відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу., тому рішення суду у зазначеній частині підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги ТОВ "Укрдебт Плюс" не ґрунтуються на законі, свідчать про незгоду відповідача із рішенням суду, власним тлумаченням норм права та бажанням здійснити переоцінку зібраних у справі доказів, тому підлягають задоволенню лише в частині вирішених судом вимог, з якими не погодилася колегія суддів. 
Колегія суддів за результатом перегляду справи у апеляційному порядку дійшла висновку у частині вирішених судом першої інстанції позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ "Кворум Плюс" та запису про право власності на неї апеляційну скаргу ТОВ "Укрдебт Плюс" задовольнити, рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні вказаних вимог. Це ж рішення у частині задоволених позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко А.С. підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - скасуванню.
Щодо судових витрат
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга ТОВ "Укрдебт Плюс" підлягає задоволенню частково, а рішення у частині задоволених позовних вимог скасуванню та відмові у їх задоволенні, тому підлягають перерозподілу судові витрати в суді першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, зменшенню із 2 481 грн стягнутих із відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору до 1488,60 грн (2481грн - 992,40 грн), та підлягають стягненню із позивача на користь відповідача судові витрати скаржника ТОВ "Укрдебт Плюс" по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог скарги у сумі 1190,88 грн (2481 *0.4 *0.8 *150%).
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність "Укрдебт Плюс", подану представником адвокатом Ковалевським Євгеном Володимировичем, задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2026 року у частині задоволених позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора Станіславської сільської ради Херсонської області Суханова Дмитра Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62663363 від 29.12.2021, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" на підставі договору іпотеки від 10.09.2008 та запису про право власності №62696210 від 30.12.2021 року скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні вказаних вимог. 
Це ж рішення суду в частині задоволених позовних вимог про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови.
Це ж рішення суду у частині відмови ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу скасувати.
Це ж рішення в частині розподілу судових витрат змінити, зменшити стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебдт Плюс "(код ЄДРПОУ: 43212924, місце знаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування судового збору суму із 2 481,00 грн до 1488,60 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" (код ЄДРПОУ: 43212924, місце знаходження: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 28А) судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1190,88 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 08.06.2026.

Головуючий      Л.П. Воронцова

Судді :      Л.В. Базіль

В.В. Майданік