П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/5348/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач - Сапальова Т.В. 
22 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сапальової Т.В. 
суддів: Шидловського В.Б.  Капустинського М.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії позивача за віком з урахуванням до страхового стажу в пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі з 1982 року по 1998 рік. Зокрема, позивач вважає безпідставними висновки пенсійного органу про те, що в матеріалах пенсійної справи відсутні дані про роботу позивача в районах Крайньої Півночі, оскільки такі відомості підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 та архівними довідками. Також позивач посилався на необґрунтованість тверджень відповідача про припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, оскільки вважає, що хоча російська федерація і припинила участь в угоді, проте у спірні періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав – учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. Відповідно, у зв`язку з чинністю такої Угоди у спірні періоди роботи позивача він не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково:
-визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року у пільговому обчисленні.
-зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 14 квітня 2023 року із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року у пільговому обчисленні, а саме: один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, та здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
-в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 14 квітня 2023 року призначено пенсію по інвалідності (друга група, загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 16 років 5 місяців 9 днів. (а.с. 51)
У вересні 2024 року Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області проведено перерахунок пенсії позивача та визначено страховий стаж тривалістю 17 років 11 місяців 9 днів. (а.с. 52)
Дослідженням змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 03 січня 1983 року судом встановлено:
- з 19 жовтня 1980 року по 24 жовтня 1982 року позивач перебував на військовій службі у Радянській армії;
- з 03 січня 1983 року по 01 лютого 1984 року – слюсар, а в подальшому виробник сітчастих плат на заводі «Вимірювач»;
- з 15 лютого 1984 року по 01 жовтня 1984 року – робота в колгоспі « 30-річчя перемоги» Кіцманського району Чернівецької області;
- з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року – слюсар-ремонтник 3 розряду у нафтовидобувному управлінні «Усинськнафта» (район Крайньої Півночі). Вказаний період роботи також підтверджується відомостями архівної довідки нафтової компанії «Лукойл» №03/535-р від 13 вересня 2012 року (а.с. 39);
- з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року – робота у спеціалізованому управлінні технологічного транспорту нафтовидобувного управління «Комінафта» (перетворений в базу виробничого обслуговування на правах цеху нафтовидобувного управління «Усинськнафта») (район Крайньої Півночі). Вказаний період роботи також підтверджується відомостями архівної довідки нафтової компанії «Лукойл» №03/536-р від 13 вересня 2012 року (а.с. 37);
- з 10 листопада 1989 року по 26 березня 1992 року – робота у виробничому кооперативі «Новатор» нафтовидобувного управління «Усинськнафта» (район Крайньої Півночі);
- з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року – робота у нафтогазовидобувному управлінні «Усинськнафта» об`єднання «Комінафта» (район Крайньої Півночі). Вказаний період роботи також підтверджується відомостями архівної довідки нафтової компанії «Лукойл» №03/537-л від 13 вересня 2012 року;
- з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року – робота у фірмі «Сіменс» (район Крайньої Півночі). Вказаний період роботи також підтверджується архівною довідкою Муніципального архіву Адміністрації муніципального утворення міського округу «Усинськ» від 18 лютого 2012 року №244 (а.с. 40);
- з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року – слюсар 5 розряду на підприємстві «Елекон» (район Крайньої Півночі);
- з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року – робота нафтогазовидобувному управлінні «Возейнафта» (приєднане в подальшому до нафтогазовидобувного управління «Усинськтермнафта» відкритого акціонерного товариства «Комінафта») (район Крайньої Півночі).
Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , до страхового стажу позивача враховані такі періоди його роботи: з 19 жовтня 1980 року по 04 жовтня 1982 року, з 03 січня 1983 року по 01 квітня 1983 року, з 02 квітня 1983 року по 01 лютого 2084 року, з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 21 січня 1988 року, з 22 січня 1988 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 25 квітня 1992 року, з 26 квітня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 16 листопада 1995 року, з 17 листопада 1995 року по 01 березня 1997 року, з 02 березня 1997 року по 01 червня 1998 року, з 02 червня 1998 року по 01 грудня 1998 року, з 22 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року, з 16 лютого 2009 року по 01 липня 2009 року, з 04 жовтня 2010 року по 16 травня 2011 року, з 02 липня 2019 року по 07 жовтня 2019 року. При цьому всі вказані вище періоди роботи зараховані до страхового стажу позивача в одинарному обчисленні (кратність - 1). (а.с. 13)
Позивач подавав до відповідача звернення щодо врахування до страхового стажу в пільговому обчисленні періодів роботи в районах Крайньої Півночі у 1982-1998 роках.
Листом від 26 вересня 2024 року №4241-4037/П-17/8-2400/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що пільги при обчисленні стажу за періоди роботи, відпрацьовані на Крайній Півночі, після 31 грудня 1990 року не поширюються. За результатами додаткової перевірки матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено, що при первинному призначенні пенсії період роботи в районах Крайньої Півночі з 26 вересня 1985 року по 26 вересня 1988 року не зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні. Відтак, період роботи в районах Крайньої Півночі з 26 вересня 1985 року по 26 вересня 1988 року зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні, а розрахунок пенсії позивача приведено у відповідність до норм чинного законодавства з дати призначення пенсії – з 14 квітня 2023 року. Відповідно, пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 17 років 11 місяців 9 днів. Разом з цим, періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 25 вересня 1985 року, з 26 вересня 1988 року по 01 листопада 1989 року та з 10 листопада 1989 року по 31 грудня 1991 року враховано в одинарному розмірі, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутні дані про укладення трудових договорів з організаціями, де працював позивач. Також у листі вказано, що райони Крайньої Півночі є частиною території російської федерації, а тому періоди роботи на Крайній Півночі після 31 грудня 1991 року не враховано до стажу роботи позивача, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація, а згодом з 19 червня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії право громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які працювали, зокрема, на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи (службзня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 р
За таких обставин позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, у зв`язку з чим встановив підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України колегія суддів переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що підставою для відмови в обрахунку вказаних періодів роботи позивача на пільгових умовах із застосуванням пільгового коефіцієнта - один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців стала відсутність інформації про укладення трудових договорів з організаціями, в яких позивач працював (періоди роботи до 31 грудня 1991 року), а також з тих підстав, що з 01 січня 2023 року російська федерація, а згодом з 19 червня 2023 року Україна припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (періоди роботи позивача після 31 грудня 1991 року).
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скраги з урахуванням наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Згідно з пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.
Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 29 вересня 1967 року скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених ст. 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.
Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Постанова №148) передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок встановлення пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії Всесоюзної центральної ради професійних союзів (ВЦРПС) від 16 грудня 1967 року №530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі – Порядок №637 в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що необхідною та достатньою правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин: 1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях; 2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10.02.1960 та від 29.09.1967 та Постановою №148.
Водночас для обчислення пільгового стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність. При цьому основним документом, який підтверджується стаж роботи особи, є саме трудова книжка.
Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі №263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10 вересня 2019 року у справі №348/2208/16-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 07 листопада 2019 року у справі №341/1327/17, яку суд враховує згідно з вимогами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи питання про наявність правових відстав для врахування у пільговому обчисленні до страхового стажу позивача періодів його роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 31 грудня 1991 року, суд зауважує, що вказані періоди роботи підтверджуються записами трудової книжки позивача, а тому, враховуючи наведені вище висновки, суд вважає протиправними дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи позивача до його страхового стажу у пільговому обчисленні.
Факт роботи позивача в районі Крайньої Півночі у періоди з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року та з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, крім записів трудової книжки, додатково підтверджується архівними довідками нафтової компанії «Лукойл» №03/535-р та №03/536-р від 13 вересня 2012 року, в яких зазначено не лише період роботи, а й про наявність підстав для зарахування трудового стажу на пільгових умовах.
Період роботи позивача з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року у спеціалізованому управлінні технологічного транспорту нафтовидобувного управління «Комінафта» (перетворений в базу виробничого обслуговування на правах цеху нафтовидобувного управління «Усинськнафта») підтверджується наступними обставинами.
Відповідно до листа від 26 вересня 2024 року №4241-4037/П-17/8-2400/24 та відзиві на позовну заяву, при первинному призначенні ОСОБА_1 пенсії період роботи в районах Крайньої Півночі з 26 вересня 1985 року по 26 вересня 1988 року не було зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні. Відтак, період роботи в районах Крайньої Півночі з 26 вересня 1985 року по 26 вересня 1988 року зараховано до страхового стажу в пільговому обчисленні, а розрахунок пенсії позивача приведено у відповідність до норм чинного законодавства з дати призначення пенсії – з 14 квітня 2023 року.
Однак на підтвердження того, що період роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 26 вересня 1985 року по 26 вересня 1988 року дійсно був зарахований до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні, відповідач не надав належних доказів.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Стосовно доводів відповідача щодо відсутності інформації про укладення строкового трудового договору у періоди роботи позивача до 31 грудня 1991 року, колегія зазначає, що надання письмового трудового договору (у тому числі й строкового) для підтвердження пільгового обчислення страхового стажу не є обов`язковою умовою для пільгового обчислення страхового стажу, а альтернативою у виборі між рядом документів, які підтверджують вказаний стаж.
П. 2 Розділу 1 Інструкції №530/П-28 вказано, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів дійшла обґрунтованого висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 31 грудня 1991 року на пільгових умовах із застосуванням пільгового коефіцієнта - один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо не зарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до страхового стажу у пільговому обчисленні періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 01 січня 1992 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року, колегія суддів виходить з наступного.
При визначені права на пенсійне забезпечення суд відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1058-IV вправі застосовувати міжнародні договори з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російська Федерація.
в силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді від 13.03.1992, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж нею набутий до ухвалення відповідних рішень.
Згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.
За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.
Крім того, суд зазначає, що надана позивачем трудова книжка та вкладиш до трудової книжки не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.
Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Відтак, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць зараховується до трудового стажу.
З огляду на викладене відмова відповідача про зарахування до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні періодів роботи після 01 січня 1992 року через те, що з 01.01.2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 є неправомірною, оскільки під час роботи позивача в російській федерації (місцезнаходження районів Крайньої Півночі саме на території російської федерації учасниками справи не заперечується) вказана Угода була обов`язкова для України як держави-учасниці. Водночас вихід російської федерації з даної Угоди жодним чином не впливає на зобов`язання України як держави-учасниці даної Угоди дотримуватися норм цієї та угоди та зарахувати стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди до трудового стажу, який враховується при встановленні права на пенсію (її перерахунку).
Трудова книжка позивача із здійсненими записами про періоди роботи з 01 січня 1992 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року є достатньою підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу позивача у пільговому обчисленні.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці позивача про його роботу у всі періоди, які є спірними у межах заявлених позовних вимог, відповідачем суду не надано.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії позивача починаючи із 14 квітня 2023 року із зарахуванням до його страхового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 12 лютого 1985 року по 27 липня 1985 року, з 06 серпня 1985 року по 09 листопада 1989 року, з 10 листопада 1989 року по 26 березня 1992 року, з 27 березня 1992 року по 13 вересня 1993 року, з 16 вересня 1993 року по 31 березня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 18 жовтня 1995 року, з 19 жовтня 1995 року по 01 грудня 1998 року у пільговому обчисленні, а саме: один рік роботи в районі Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, та здійснити позивачу виплату пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 
Головуючий	 		Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Шидловський В.Б.    Капустинський М.М.