РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
25 червня 2026 р.  Справа № 120/2229/26

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "Овочі Поділля" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та поновлення здійснення видаткових операцій,-

ВСТАНОВИВ:

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства "Овочі Поділля" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та поновлення здійснення видаткових операцій.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, яка полягає у невчиненні дій, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України щодо припинення адміністративного арешту коштів та поновлення видаткових операцій на рахунках.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач (1) просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки правовідносини, що виникли у даному випадку, пов`язані виключно із застосуванням процедури у вигляді зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, які регулюються статтею 89 ПК України, тоді як адміністративний арешт майна у розумінні статті 94 ПК України фактично не застосовувався.
Також вказано, що контролюючим органом, у свою чергу, було вжито всіх передбачених законом заходів, зокрема направлено відповідні листи податкового керуючого до банківських установ, що є належною та достатньою підставою для поновлення видаткових операцій.
При цьому, факт поновлення таких операцій АТ "Райффайзен Банк" та АТ "Полтава-банк" підтверджує ефективність і повноту вжитих дій, тоді як відмова АТ "Ощадбанк" ґрунтується на помилковому застосуванні норм, що регулюють адміністративний арешт, і не може свідчити про протиправність чи бездіяльність контролюючого органу, який не наділений повноваженнями примусового впливу на банк поза межами визначеної законом процедури.
Ухвалою суду розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.
Представником позивача подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач свідомо ігнорує зміст підпункту 20.1.32 пункту 20.1 статті 20, статей 89, 91 Податкового кодексу України та висновки суду, викладені у рішенні від 04.06.2024 у справі №120/19446/23. Позивач вказує, що зі змісту резолютивної частини зазначеного рішення вбачається застосування саме адміністративного арешту майна, яке належить ФГ "Овочі Поділля". При цьому наголошує, що статті 89 та 91 ПК України регулюють виключно питання зупинення видаткових операцій на рахунках/електронних гаманцях платника податків та заборони відчуження ним майна, тоді як така заборона не є тотожною поняттю накладення адміністративного арешту майна.
Ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області належним чином засвідчену копію рішення податкового органу про звільнення майна Фермерського господарства "Овочі Поділля" з-під адміністративного арешту, накладеного на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 року у справі №120/19446/23.
Головним управлінням ДПС у Вінницькій області подано додаткові пояснення в яких зазначено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/19446/23 від 04.06.2024 року не накладався адміністративний арешт відповідно до статті 94 Податкового кодексу України.
Представник відповідача звернув увагу, що відповідно до пункту 94.6 статті 94 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.
Водночас, такого рішення щодо позивача контролюючим органом не приймалося.
У судове засідання 23.06.2026 року сторони не з`явились, проте клопотали про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно із положеннями частини 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи у порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З урахуванням вищевикладених норм Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.
Частиною 5 статті 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Фермерське господарство "Овочі Поділля" як суб`єкт підприємницької діяльності перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/19446/23 від 04 червня 2024 року стягнуто з рахунків у банках Фермерського господарства "Овочі Поділля" кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 64353 (шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят три) гривні 88 копійок. Зупинено видаткові операції на рахунках Фермерського господарства "Овочі Поділля" шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності Фермерського господарства "Овочі Поділля", що знаходяться в банківських установах на суму 64353 (шістдесят чотири тисячі триста п`ятдесят три) гривні 88 копійок.
Після погашення податкового боргу Головним управлінням ДПС у Вінницькій області підготовлено та направлено до Філії-Вінницького обласного Управління АТ "ОЩАДБАНК", АТ "ПОЛТАВА-БАНК" та АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" листи в яких просили зняти арешт з розрахункових рахунків Фермерського господарства "Овочі Поділля", у зв`язку з відсутністю заборгованості.
До вказаних листів долучено рішення про складання актів №9622/02-32-13-08 від 03.12.2025 року.
АТ "РАЙФФАЙЗЕН БАНК" листом від 09.12.2025 повідомив про зняття арешту з коштів, що містяться на рахунках ФГ "Овочі Поділля", а АТ "ПОЛТАВА-БАНК" листом від 10.12.2025 повідомив про поновлення видаткових операцій за рахунками позивача.
В свою чергу АТ "ОЩАДБАНК" листом від 10.12.2025 повідомив про відсутність правових підстав для зняття арешту з коштів ФГ "Овочі Поділля", посилаючись на положення абзаців другого-третього пункту 94.6.2 статті 94 ПК України, відповідно до яких арешт коштів на рахунках платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду, а звільнення коштів з-під арешту здійснюється банком за рішенням суду.
20.01.2026 року представник позивача звернулась до Головного управління ДПС у Вінницькій області із заявою в якій просила вжити заходи щодо поновлення здійснення видаткових операцій на банківських рахунках, що належать Фермерському господарству "Овочі Поділля" шляхом зняття адміністративного арешту з коштів та інших цінностей, що знаходяться в банківських установах, обслуговуючих такого платника, накладеного рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/19446/23 за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Фермерського господарства "Овочі Поділля".
Листом від 27.01.2026 року №3561/6/02-32-13-08-10 Головне управління ДПС у Вінницькій області повідомило, що АТ "ОЩАДБАНК" посилається в листі на абзаци 2-3 пункту 94.6.2 статті 94 Податкового кодексу України щодо зняття арешту по вищевказаній статті здійснюється тільки за рішенням суду, але рішенням Вінницького окружного адміністративного суду №120/19446/23 від 04.06.2024 зупинено видаткові операції платника податків шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності на підставі пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України.
Вказано, що відповідно до пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України "у разі погашення податкового боргу в повному обсязі податковий керуючий не пізніше робочого дня, що настає за днем складення актів, зобов`язаний надіслати банкам, іншим фінансовим установам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей рішення про складання актів, яке є підставою для поновлення видаткових операцій, що і було зроблено податковим керуючим.
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області повідомлено, що ними вжито вичерпний перелік усіх передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на стягнення боргу та відновлення видаткових операцій на рахунках ФГ "Овочі Поділля" після його погашення.
На переконання позивача, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невчиненні дій, передбачених статтею 94 Податкового кодексу України щодо припинення адміністративного арешту коштів та поновлення видаткових операцій на рахунках, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Обов`язок сплати податків платником передбачений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг, емітенті електронних грошей, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу
Водночас, особливості застосування адміністративного арешту майна платника податків врегульовано статтею 94 ПК України.
Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (пункт 94.1 статті 94 ПК України).
При цьому, пунктом 94.6 статті 94 ПК України встановлено, що арешт коштів на рахунку/електронному гаманці платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. Звільнення коштів з-під арешту банк, інша фінансова установа, небанківський надавач платіжних послуг, емітент електронних грошей здійснює за рішенням суду.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про банки та банківську діяльність" від 07 грудня 2000 року №2121-III передбачено, що арешт на майно банку (крім коштів, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку), арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.
Як з`ясовано судом, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 у справі №120/19446/23 зупинено видаткові операції на рахунках ФГ "Овочі Поділля" шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банківських установах, у зв`язку з наявністю податкового боргу.
Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що податковий борг ФГ "Овочі Поділля" у подальшому був погашений у повному обсязі.
Таким чином, ФГ "Овочі Поділля" усунуло причини зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту.
В обґрунтування правомірності своїх дій та їх вичерпності відповідач вказує, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статті 94 ПК України, оскільки адміністративний арешт майна платника податків у розумінні зазначеної норми щодо ФГ "Овочі Поділля" не застосовувався.
На переконання відповідача, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 у справі №120/19446/23 ухвалено в межах процедури, передбаченої пунктом 89.4 статті 89 ПК України, а тому після повного погашення податкового боргу достатньою підставою для поновлення видаткових операцій було направлення до банківських установ рішення про складання актів №9622/02-32-13-08 від 03.12.2025.
Суд критично оцінює посилання представника відповідача щодо не застосування адміністративного арешту майна у розумінні статті 94 ПК України та звертає увагу, що Податковим кодексом України вживаються два поняття, які позначають арешт коштів на рахунках платника податків - власне арешт коштів, а також зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.
При цьому суд зазначає, що арешт коштів на рахунках та зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є тотожними поняттями для цілей регулювання податкових правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність", зупинення видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, якщо арешт накладено без встановлення такої суми або якщо інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.
Отже, накладення арешту на кошти на рахунках платника податків є необхідною передумовою для зупинення видаткових операцій на таких рахунках в усіх випадках, крім тих, які випливають з норм Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".
Таким чином, з урахуванням змісту статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупинити видаткові операції з підстав, передбачених Податковим кодексом України, можна не інакше, як шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунках платника податків.
За таких обставин повноваження податкових органів щодо звернення до суду з вимогами як про накладення арешту на кошти платника податків, так і про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, варто розуміти як право на звернення з вимогою про накладення адміністративного арешту на кошти платника податків, що перебувають на його рахунках у банку.
При цьому, в усіх випадках суд постановляє рішення про зупинення видаткових операцій платника податків шляхом накладення арешту на кошти платника податків.
Отже, підстави для зупинення видаткових операцій є аналогічними із підставами для арешту майна платника податків.
В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 94.19.2 пункту 94.19 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків припиняється, зокрема, у зв`язку з погашенням податкового боргу платника податків.
Згідно з пунктом 94.20 статті 94 ПК України у випадках, визначених підпунктами 94.19.2-94.19.4, 94.19.8, 94.19.9, 94.19.10 пункту 94.19 цієї статті, рішення щодо звільнення з-під арешту майна приймається контролюючим органом протягом двох робочих днів, що наступають за днем, коли контролюючому органу стало відомо про виникнення підстав припинення адміністративного арешту.
Ухвалою суду від 11.06.2026 року у відповідача витребувано належним чином засвідчену копію рішення податкового органу про звільнення майна Фермерського господарства "Овочі Поділля" з-під адміністративного арешту, накладеного на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 року у справі №120/19446/23.
На виконання вимог вказаної ухвали відповідачем надано письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що після погашення податкового боргу контролюючий орган обмежився вчиненням дій, передбачених пунктом 89.4 статті 89 ПК України, а саме направленням до банківських установ листів про поновлення видаткових операцій із долученням рішення про складання актів №9622/02-32-13-08 від 03.12.2025.
Водночас суд зазначає, що пункт 89.4 статті 89 ПК України регулює порядок зупинення та поновлення видаткових операцій у зв`язку з недопуском податкового керуючого до опису майна у податкову заставу, однак не містить положень щодо припинення арешту коштів, накладеного на підставі судового рішення.
Судом встановлено, що як у позовних вимогах контролюючого органу у справі №120/19446/23, так і в резолютивній частині рішення суду від 04.06.2024 прямо зазначено про зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності ФГ "Овочі Поділля".
Тому твердження відповідача про те, що рішенням суду застосовано виключно процедуру, передбачену пунктом 89.4 статті 89 ПК України, без накладення арешту, є необґрунтованими та спростовуються змістом відповідної позовної заяви та самого судового рішення.
Суд не ставить під сумнів правомірність дій відповідача щодо направлення банківським установам листів про зняття арешту, в зв`язку з повним погашенням податкового боргу.
Разом з тим, після отримання від АТ "Ощадбанк" відповіді про відмову у знятті арешту з підстав відсутності відповідного судового рішення контролюючий орган не вжив жодних додаткових заходів, спрямованих на фактичне усунення обмежень щодо розпорядження позивачем належними йому коштами.
Представник відповідача під час розгляду справи фактично обмежився посиланнями на помилковість правової позиції АТ "Ощадбанк" та відсутність підстав для застосування статті 94 ПК України, проте не навів переконливих мотивів щодо неможливості вжиття податковим органом заходів, спрямованих на припинення арешту коштів та поновлення видаткових операцій за рахунками позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що після повного погашення податкового боргу та отримання інформації про відмову АТ "Ощадбанк" у поновленні видаткових операцій саме на відповідача покладався обов`язок вжити усіх залежних від нього та передбачених законом заходів для фактичного відновлення прав позивача, у тому числі шляхом ініціювання питання про припинення арешту, накладеного на підставі рішення суду від 04.06.2024 у справі №120/19446/23, що відповідало б принципу належного урядування.
Так, у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини", заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).
Відтак, невчинення відповідачем зазначених дій свідчить про допущення ним протиправної бездіяльності та недотримання принципу належного урядування.
Отже, суд приходить до висновку, що бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не вчинення вичерпних дій та вжиття заходів для припинення арешту коштів та інших цінностей і поновлення видаткових операцій на банківських рахунках, що належать Фермерському господарству "Овочі Поділля" є протиправною.
Визначаючись щодо способу захисту порушених прав позивача в зобов`язальній частині, суд виходить із наступного.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що достатнім і ефективним способом захисту порушених прав позивача, що виключатиме подальше звернення особи до суду є прийняття судом рішення про звільнення з-під арешту коштів та інших цінностей платника податків і поновлення видаткових операцій платника податків на розрахункових рахунках у банках Фермерського господарства "Овочі Поділля" (ЄДРПОУ 35097858), що були зупинені на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/19446/23 від 04.06.2024 року.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 3328,00 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.
Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).
Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги №19/01/2026, акт наданих послуг №4 від 17.03.2026 року, платіжну інструкцію №743 від 10.02.2026 року про оплату 5000,00 грн. за договором №19/01/2026, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1266060, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність, посвідчення адвоката.
Надаючи оцінку документам, поданим на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що їх заявлений розмір в сумі 5000,00 грн. відповідає критерію співмірності та розумності, відповідає обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також складності справи.
Відтак, суд приходить до висновку, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., підтверджені належними та допустимими доказами, а тому є обґрунтованими. Відповідачем протилежне не доведене, а судом не встановлене.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн., що відповідає вимогам розумності та співмірності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Вінницькій області щодо не вчинення вичерпних дій та вжиття заходів для припинення арешту коштів та інших цінностей і поновлення видаткових операцій на банківських рахунках, що належать Фермерському господарству "Овочі Поділля".
Звільнити з-під арешту кошти та інші цінності платника податків і поновити видаткові операції платника податків на розрахункових рахунках у банках Фермерського господарства "Овочі Поділля" (ЄДРПОУ 35097858), що були зупинені на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду №120/19446/23 від 04.06.2024 року.
Стягнути на користь Фермерського господарства "Овочі Поділля" сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 3328 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Фермерське господарство "Овочі Поділля" (вул. Яблунева, 120, с. Росоша, Липовецький район, Вінницька область, 22542, ЄДРПОУ 35097858);
Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Свентух Віталій Михайлович