Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/1158/26
Провадження № 2/711/1355/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Овезовій Ю.В.,
за участі:
позивачки ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій після уточнення позовних вимог, просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача аліменти: на утримання двох дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (має інвалідність, підгрупа А) – у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача; на її (позивачки) утримання, як непрацездатної особи, що доглядає дитину з інвалідністю, – у розмірі 3 000 грн. щомісячно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони (позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 ) перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 липня 2017 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №838.
Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю підгрупи А.
Позивачка вказує, що на даний час шлюб між сторонами практично припинився, сторони втратили взаєморозуміння, в них виникають постійні конфлікти, в зв`язку із відсутністю зі сторони відповідача турботи та підтримки. Враховуючи викладене, позивачка звернулась до суду з даним позовом. Крім того, позивачкою подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору за позовною вимогою про розірвання шлюбу.
Ухвалою суду від 20.02.2026р. клопотання позивачки задоволено, звільнено позивачку від сплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу.
Ухвалою суду від 20.02.2026р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків терміном 5 днів з дня отримання ухвали.
Після усунення позивачкою недоліків, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.03.2026р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
15.04.2026 року ухвалою суду за клопотанням відповідача ОСОБА_2 сторонам був наданий строк для примирення терміном в один місяць, який закінчився 15.05.2026 року, в зв`язку з чим провадження у справі було зупинено.
18.05.2026р. провадження у справі поновлено.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що строк на примирення не дав належних результатів, а тому вона просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно та на її утримання, як матері, яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, у розмірі 3 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що визнає обставини, зазначені позивачкою у позовній заяві, а саме: щодо перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей, та те, що донька ОСОБА_7 є дитиною з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду. Також відповідач визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання двох неповнолітніх доньок, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів (заробітку) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття та вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивачки, як матері з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 3 000 грн. щомісячно. Також відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу, оскільки наданий судом строк на примирення не дав позитивних результатів. 
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.
Згідно зі ст. 110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В судовому засіданні встановлено, що 22.07.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 був укладений шлюб, який був зареєстрований Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №838.
Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом із позивачкою – ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дитиною з інвалідністю з ураженням опорно-рухового апарату та потребує постійного стороннього догляду.
На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. 
Вказані обставини визнаються сторонами, а відтак, відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування.
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін.
Щодо позовної вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей, то суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом зі своєю матір`ю – позивачкою ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні.
Батько неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , – відповідач ОСОБА_2 , який є працездатним, зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. 
При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на утримання його двох неповнолітніх доньок, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Аліменти – це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. 
За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом.
При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».
При цьому суд враховує, що позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову та до повноліття дітей, і відповідач визнав цю повному вимогу в повному обсязі та не заперечував проти стягнення із нього аліментів. 
За таких обставин, враховуючи, що відповідно до норм СК України, обоє батьків зобов`язані брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, як позивачка так і відповідач, тому суд, в тому числі і із врахуванням майнового стану обох сторін, приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 має можливість та зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх доньок до досягнення ними повноліття, а також враховуючи, що він в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову та до повноліття дітей, що є фактично визнанням позову і таке визнання не суперечить вимогам закону, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частини стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Щодо позовної вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, як матері яка здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, то суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.
Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу.
В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю із захворюванням опорно рухового апарату і не може обходитися без постійного стороннього догляду. Позивачка ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною, а тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно. 
Враховуючи, відповідач ОСОБА_2 має можливість та в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання в розмірі 3 000 грн. щомісячно, що є фактично визнанням позову і таке визнання не суперечить вимогам закону, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частини стягнення аліментів на її утримання, починаючи стягнення з дня подачі позову та протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та опікування нею, але не довше ніж досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 грн. 20 коп., за позовною вимогою про розірвання шлюбу. 
Також суд враховує, що згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З огляду на те, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та про стягнення аліментів на її утримання, а також враховуючи, що вказані позовні вимоги відповідач визнав до початку розгляду справи по суті, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь держави судового збору у розмірі 1 331,20 грн., що відповідає 50 відсоткам судового збору за звернення до суду ОСОБА_1 із двома позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина з інвалідністю (665,6 грн. х 2 = 1331,20 грн.).
На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 80, 84, 141, 150, 180-184, 191 СК України, Постановою КМУ від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів – задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), зареєстрований 22.07.2017 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис №838 – розірвати.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.02.2026 року і до ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто до повноліття  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Якщо після досягнення повноліття  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ніхто з батьків не звернеться до суду із позовом (заявою) про визначення розміру аліментів на утримання  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з 11.02.2026 року та протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та опікування нею, але не довше ніж досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір на користь держави в розмірі 2 662,40 грн. 
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складений 27.05.2026 року.

Головуючий: В.М. Скляренко