Справа № 392/1790/21 
Провадження № 2/392/31/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 березня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бадердінової А.В., секретар судових засідань – Покуц І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Мала Виска цивільну справу №392/1790/21 за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Селянське (фермерське) господарство «КОЗУБ-Л» про визнання незаконним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати рішення десятої сесії восьмого скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області "Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки", яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на СФГ "Косінський Михайло Васильович" № 233 від 08.10.2021 року та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначив, що йому на підставі рішення сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 01.02.1995 року за №46 надано право постійного користування земельною ділянкою площею 48,7 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Новогригорівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серія КРМВ16 від 24.02.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №126.
24.02.1995 року було створено СФГ "Косінський Михайло Васильович" та внесено відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. В подальшому відомості про створену юридичну особу внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців за № 04311200000000367.
Згідно договору купівлі-продажу частки статутного капіталу СФГ "Косінський Михайло Васильович" від 25.02.2014 року, продавець ОСОБА_1 зобов`язується передати 99% частки статутного капіталу СФГ " ОСОБА_1 " у власність покупця ОСОБА_2 , а покупець зобов`язується прийняти у власність 100% статутного капіталу СФГ " ОСОБА_1 " і сплатити обговорену грошову суму, встановлену за домовленістю сторін.
25.03.2016 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем та СФГ "Косінський Василь Михайлович", як орендарем, укладено договір оренди майна, відповідно до якого передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11.11.2021 року між сторонами даного договору, укладено угоду про його розірвання, а державним реєстратором 15.11.2021 року внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 61588393. 
Відповідно до п. 1.2 зазначеної угоди про розірвання договору оренди землі 25.03.2016 року, земельна ділянка вважається повернутою з моменту підписання цієї угоди сторонами, а п. 1.3 визначає, що право оренди земельної ділянки припиняється з моменту реєстрації припинення права оренди у державному реєстрі речових прав.
Позивачем створено Фермерське господарство "Новогригорівське Косінського", яке у своїй діяльності використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951.
Однак, рішенням 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області "Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на С(Ф)Г " ОСОБА_1 " №233 від 08.10.2021 року, надано С(Ф)Г " ОСОБА_1 " в особі голови господарства ОСОБА_2 згоду на зміну право користувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером :3523183800:02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогрригорівська сільська рада, яка була надана йому - ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №125, з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 ".
Вважає, що вказане рішення №233 від 08.10.2021 протиправним та таким, що порушує його речове право-право постійного користування земельною ділянкою.
Вказав, що саме йому - ОСОБА_1 на підставі рішення сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 01.02.1995 року за № 46 надано право постійного користування земельною ділянкою площею 48,7 га в межах згідно з планом. Тобто володільцем вказаного речового права є фізична особа, яка наразі звертається до суду з відповідною позовною заявою з метою захисту власних прав.
З посиланням на ст. 5, 12, 92, 125, 126, 141, 152 Земельного кодексу України, Рішення Конституційного Суду України в справі № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року, постанову Верховного суду в справі № 906/392/18 від 05.11.2019 року та постанову Верховного суду в справі № 6/88-Б-05 від 30.09.2020 року, постанову Верховного суду в справі № 922/989/18 від 23.06.2020 року зазначив, що особи, які користуються землею на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, не зобов`язані вчиняти дії, пов`язані із переоформленням їх права постійного користування. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, i відшкодування завданих збитків.
Фактично станом на день винесення оскаржуваного рішення належним користувачем спірної земельної ділянки є  ОСОБА_1 , який наразі використовує земельну ділянку як засновник та голова ФГ «Новогригорівське Косінського». За користування вказаною вище земельною ділянкою сплачувався земельний податок безпосередньо фізичною особою  ОСОБА_1 та орендарем СФГ «Косінський Василь Михайлович», а СФГ «Косінський М.В.» фактично не здійснювалася сільськогосподарська діяльність на спірній земельній ділянці, та не сплачувалися відповідні податки за неї. Тобто, зазначена земельна ділянка не була матеріальною основою для здійснення підприємницької діяльності у галузі сільського господарства СФГ «Косінський М.В.». Фактично, право постійного користування земельною ділянкою для ведення СФГ належить саме відповідній фізичній особі. Зазначене право не може бути втрачено після створення СФГ, оскільки особа вільна у реалізації права виходу зі складу товариства. Аналогічно чинне законодавство не обмежує фізичну особу у можливості виступати засновником іншого фермерського господарства.
Із системного аналізу вимог ст. 140-149 Земельного Кодексу України вбачається, що вони не регламентують такий механізм, як зміна правокористувача земельної ділянки, наданої для ведення СФГ, а ст. 12 Земельного Кодексу України взагалі не містить таких повноважень органу місцевого самоврядування.
Тому позивач наголосив на відсутності у Смолінської селищної ради правових підстав та повноважень для прийняття оскаржуваного рішення, яким фактично припинено право постійного користування земельною ділянкою, правомірність користування якою підтверджена належними і допустимими доказами, а факт правомірності володіння та користування майном є достатньою підставою для звернення відповідної особи за захистом цього права.
Зазначив, що в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року наголошено на тому, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею , суди повинні враховувати , що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування проводиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсним. При цьому позивач не звертався до відповідача з заявою про вчинення будь-яких дій стосовно земельної ділянки , яка надана йому на праві постійного користування. Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, останнє прийнято на підставі заяви голови СФГ «Косінський Михайло Володимирович» ОСОБА_2 , а не володільця відповідного речового права – ОСОБА_1 .
Вказав, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято оскаржу вальне рішення, не входила до статутного капіталу ОСОБА_3 ». Натомість п. 6.11 Статуту СФГ «Косінський Михайло Васильович», затвердженого рішенням загальних зборів засновників СФГ 25.02.2014 року, передбачено, що статутним капіталом вказаного господарства є кошти в сумі 1000 гривень: 990 гривень частка ОСОБА_2 та 10 гривень частка ОСОБА_1 .
Таким чином, на думку позивача, рішення 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області «Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на СФГ «Косінський Михайло Васильович» № 233 від 08.10.2021 року є таким, що прийняте з порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 12, ст. 141 Земельного Кодексу України.

Представник третьої особи СФГ «Косінський Михайло Васильович» - адвокат Коротченко О.О. подав письмові пояснення, зареєстровані судом 08.02.2022 року за вх. № 1218, в яких зазначив, що Рішенням сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 1.02.1995 року № 46 було вирішено надати громадянину ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку площею 48,7 гектарів в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га.
24.02.1995 року ОСОБА_1 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії КРМВ 16 на земельну ділянку площею 48,7 гектарів (з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га) в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126.
Окрім того, 24.02.1995 року з метою здійснення господарської діяльності на наданій земельній ділянці на праві постійного користування, ОСОБА_1 було вирішено створити селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович»
Так, зокрема ОСОБА_1 до Маловисківської районної ради народних депутатів була подана заява, за змістом якої ОСОБА_1 просив: «... зареєструвати моє селянське (фермерське) господарство, яке знаходиться с. Новогригорівка Новогригорівської сільської Ради площею 48,7 га. Працюватиму в господарстві сам...».
Розпорядженням Маловисківської районної ради народних депутатів від 24.02.1995 року № 26-р «Про реєстрацію селянського/фермерського/господарства ОСОБА_1 » було вирішено зареєструвати селянське/фермерське/господарство ОСОБА_4 площею 47,9 га, яка розташоване в с. Новогригорівка на землях запасу Новогригорівської сільської Ради народних депутатів.
21.10.2013 року у зв`язку з проведенням інвентаризації земель під час здійснення землеустрою, земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 на праві постійного користування, було присвоєно кадастровий номер 3523183800:02:000:0951 та визначено площу земельної ділянки 47,9000 га.
25.02.2014 року ОСОБА_1 було вирішено відчужити 99% частки у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_1 » ОСОБА_2 , про що було укладено відповідний договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі господарства.
25.02.2014 року рішенням протоколу зборів засновників ОСОБА_3 » було затверджено нову редакцію статуту, відповідно до п. 1.2.2. ОСОБА_2 є засновником ОСОБА_5 ». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 103909 від 07.09.2015 року, керівником господарства є ОСОБА_2 . В той же час, ОСОБА_1 продовжував бути засновником Селянського (фермерського) господарства «Косінського Михайла Васильовича», мати частку у статутному капіталі, а також за усним дорученням голови господарства - здійснювати контроль за використанням спірної земельної ділянки господарством протягом усього часу.
Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7- ОТГ від 03.12.2020 року було вирішено передати Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1225,0631 га, які розташовані на територіях Копанської, Березівської, Нововознесенської, Новогригорівської, Хмелівської, Якимівської сільських рад Маловисківського району Кіровоградської області, що увійшли до складу Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області згідно з додатком.
Згідно п. 59 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7- ОТГ від 03.12.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 , загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада була передана до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність.
05.10.2021 року Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» було подано заяву (клопотання) вх № 02-36/2128 до Смолінської селищної ради про переформлення права постійного користування, відповідно до якої господарство просило прийняти рішення про переоформлення права постійного користування за Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126, оскільки з дня державної реєстрації СФГ, воно є володільцем і користувачем земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства.
На десятій сесії восьмого скликання Смолінської селищної ради було прийнято рішення № 233 від 08.10.2021 року «про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на С(Ф)Г « ОСОБА_1 », відповідно до якого селищна рада вирішила надати Селянському (фермерському) господарству «Косінський Михайло Васильович» в особі голови господарства ЛАУШКІНА Романа Григоровичазгоду на зміну право користувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження:Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 125, з ОСОБА_6 на С(Ф)Г «Косінський Михайло Васильович» ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030.
У пункту 2 цього рішення С(Ф)Г «Косінський М.В.» було зобов`язано здійснити державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою.
З метою виконання рішення Смолінської селищної ради, Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович» звернулося до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно з вимогою про зміну право користувача земельної ділянки з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951 з фізичної на юридичну особу, нащо було отримано усну відповідь про те що, на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 зареєстроване право оренди Селянського (фермерського) господарства «Косінський Василь Михайлович» строком до 01.04.2026 року (Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29056031 від 01.04.2016 11:17:01, Блажко Анатолій Петрович, Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградська обл.), що унеможливлює реєстрацію права постійного користування за позивачем, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 279344288.
Вказав, що як стало відомо в ході державної реєстрації рішення органу місцевого самоврядування, 25.03.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 » було укладено договір оренди землі, відповідно до якого в оренду Відповідачу передається земельна ділянка загальною площею 47,9 га, кадастровий номер 3523183800:02:000:0951 строком на 10 років, тобто до 01.04.2026 року.
З метою захисту своїх порушених прав, господарство подало позовну заяву про визнання недійсним даного договору, оскільки вважало дії ОСОБА_1 такими, що суперечать закону та порушують корпоративні права та інтереси господарства. Справа була прийнята до провадження Господарського суду Кіровоградської області під № 912/3088/21.
Під час судового розгляду відповідачем - ОСОБА_1 було вирішено укласти додаткову угоду від 11.11.2021 року та розірвати договір оренди землі, який було укладено 25.03.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 » щодо земельної ділянки загальною площею 47,9 га, кадастровий номер 3523183800:02:000:0951.
Окрім того, ОСОБА_1 11.11.2021 року було створено Фермерське господарство «Новогригорівське Косінського» (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441187, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 26227, Кіровоградська обл., Новоукраїнський р-н, село Новогригорівка, вул.Садова, будинок 1).
Рішенням державного реєстратора Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Марченко О.А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61588791 від 15.11.2021 року) було зареєстровано право постійного користування на земельну ділянку загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада за Фермерським господарством "НОВОГРИГОРІВСЬКЕ КОСІНСЬКОГО", яке було створене 11.11.2021 року та ніяким чином не стосувалось спірної земельної ділянки.
Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович» позбавлене можливості належним чином користуватися та оформити права на спірну земельну ділянку, яка належить господарству на праві постійного користування.
Протягом усього часу з моменту створення юридичної особи - третьої особи, спірна земельна ділянка належним чином використовувалась господарством, сплачувались усі платежі та подавались усі необхідні документи до державних органів до незаконних та протиправних дій ОСОБА_1 , як засновника господарства та особи, на ім`я якої видавався державний акт (як підтвердження цього, надаємо архівні копії статистичних звітів щодо використання спірної земельної ділянки та довідку з податкової).
Після отримання ОСОБА_1 державного акту на право постійного користування землею та його державної реєстрації, останнім було засновано селянське (фермерське) господарство, яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах є юридичні особи.
Разом з тим, у зв`язку з прогалиною у чинному законодавстві, внаслідок якої не врегульовано порядок переоформлення права постійного користування з особи на ім`я якої видано державний акт на фермерське господарство, створене на підставі цього державного акту, та яке є фактичним користувачем земельної ділянки, на даний час господарство не може належним чином оформити своє право користування спірною земельною ділянкою.
Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції Закону чинній на момент створення третьої особи - С(Ф)Г « ОСОБА_1 ») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції Закону чинній на момент створення третьої особи - С(Ф)Г « ОСОБА_1 ») користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України у редакції Закону чинній на момент створення третьої особи - С(Ф)Г « ОСОБА_1 » право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Із зазначеного вбачається, що на момент надання земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 земельні ділянки на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавались не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції Закону чинній на момент створення третьої особи - С(Ф)Г « ОСОБА_1 »); втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.
Законодавством, чинним на момент створення третьої особи, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.
З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону № 937-IV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.
Даний висновок зроблено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 922/989/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Берізка» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу.
Також згідно пункту 61 даної Постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (Фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.
Отже, у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц.
Тобто, з моменту створення селянського (фермерського) господарства «Косінського Михайла Васильовича» усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо спірної земельної ділянки.
Позивач у своїх доводах також посилається на справи № 922/989/18, № 906/392/18, які містять висновки щодо належного користувача земельною ділянкою, яка була надана на праві постійного користування, проте уникає тих положень, де визначено про те, що саме господарство, яке було створене протягом встановленого законом строку (обов`язкова умова для надання земельної ділянки у постійне користування), становиться належним та законним користувачем землі на праві постійного користування, а особа, на ім`я якої було видано державний акт, лише виступає як проміжна ланка - посадова особа цієї юридичної особи, як правило, голова господарства.
Окрім того, спірне рішення Смолінської селищної ради не припиняє право постійного користування ОСОБА_1 землею, а лише закріплює його (з підстав, які вище викладені) за юридичною особою, яка була створена останнім, і яка має усі законні права щодо користування нею.
Фактично, позивач незаконно розпорядився спірною земельною ділянкою уклавши незаконний договір оренди землі, чим позбавив можливості обробляти та користуватися землею С(Ф)Г « ОСОБА_1 », у зв`язку з судовим розглядом - розірвав відповідний правочин та здійснив реєстрацію права постійного користування за новоствореним Фермерським господарством «Новогригорівське Косінського», яке ніяким чином не стосується землі, яка була надана на праві постійного користування ОСОБА_1 та перейшла до створеного ним же господарства, і наразі оспорює рішення Смолінської селищної ради, яким фактично власник землі визнає належного землекористувача.
Вважає, що оскаржуване рішення ніяким чином не порушує права ОСОБА_1 , є законним та обґрунтованим, оскільки право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 належить саме Селянському (фермерському) господарству «Косінський Михайло Васильович». Просив суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (Том№1, а.с.110-118).
За підписом селищного голови Смолінської селищної ради – Мазури М.М. подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 15.04.2022 року за вх. № 2598, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування позиції зазначив, що рішенням сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 1.02.1995 року № 46 було вирішено надати громадянину ОСОБА_1 у постійне користування земельну ділянку площею 48,7 гектарів в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га. 
24.02.1995 року ОСОБА_1 було видано Державний акт на право постійного користування землею серії КРМВ 16 на земельну ділянку площею 48,7 гектарів (з яких сільськогосподарських угідь: 47,9 га, лісосмуга: 0,8 га) в межах згідно з планом на території Новогригорівської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126. 24.02.1995 року з метою здійснення господарської діяльності на наданій земельній ділянці на праві постійного користування, ОСОБА_1 було вирішено створити селянське (фермерське) господарство « ОСОБА_1 ».
Розпорядженням Маловисківської районної ради народних депутатів від 24.02.1995 року № 26-р «Про реєстрацію селянського/фермерського/господарства ОСОБА_1 » було вирішено зареєструвати селянське/фермерське/господарство ОСОБА_4 площею 47,9 га, яка розташоване в с. Новогригорівка на землях запасу Новогригорівської сільської Ради народних депутатів.
21.10.2013 року у зв`язку з проведенням інвентаризації земель під час здійснення землеустрою, земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 на праві постійного користування, було присвоєно кадастровий номер 3523183800:02:000:0951 та визначено площу земельної ділянки 47,9000 га.
25.02.2014 року ОСОБА_1 було вирішено відчужити 99% частки у статутному капіталі селянського (фермерського) господарства « ОСОБА_1 » ОСОБА_2 , про що було укладено відповідний договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі господарства. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 103909 від 07.09.2015 року, керівником господарства є ОСОБА_2 . В той же час, засновниками господарства є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
28.04.2021 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким було доповнено розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України пунктом 24 на підставі якого власником і розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 стала Смолінська селищна рада.
05.10.2021 року Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» було подано заяву (клопотання) вх № 02-36/2128 до Смолінської селищної ради про переформлення права постійного користування, відповідно до якої господарство просило прийняти рішення про переоформлення права постійного користування за Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126, оскільки з дня державної реєстрації СФГ, воно є володільцем і користувачем земельної ділянки, наданої ОСОБА_1 для ведення селянського (фермерського) господарства.
Згідно п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 922/989/18 за позовом Селянського (фермерського) господарства «Берізка» до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу, Велика Палата Верховного Суду вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. Отже, у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц. Тобто, з моменту створення селянського (фермерського) господарства «Косінського Михайла Васильовича» усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо спірної земельної ділянки.
Вказав, що Смолінська селищна рада не мала жодного права відступати від сформованої обов`язкової позиції Верховного суду у спірних правовідносинах у зв`язку з чим на десятій сесії восьмого скликання Смолінської селищної ради було прийнято рішення № 233 від 08.10.2021 року «про надання годи на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на С(Ф)Г « ОСОБА_1 », відповідно до якого селищна рада вирішила надати Селянському (фермерському) господарству «Косінський Михайло Васильович» в особі голови господарства ОСОБА_8 згоду на зміну право користувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 125, з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 » ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030.
На його думку, у позовній заяві не наведені жодні порушення в ході прийняття оскаржуваного рішення та ознаки його незаконності. Фактично, заявник вважає, що право постійного користування закріплене за фізичною особою, на ім`я якої видався державний акт, і відповідно ця особа має можливість реєструвати право постійного користування за будь якою юридичною особою, яку вона створить в будь-який час, розпоряджатися на власний розсуд (на приклад, укладати договори оренди, укладати інші правочини).
Згідно із ч. 1 ст. 51 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки), громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до положень ст. 7 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки), користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
Згідно із ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки), право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
На момент надання земельних ділянок громадянину ОСОБА_1 земельні ділянки на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавались не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (у редакції чинній на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки), втратив чинність 29.07.2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19.06.2003 року «Про фермерське господарство») після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.
Отже законодавством, чинним на момент отримання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ, як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.
З аналізу приписів статей 1, 52 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Тобто належним користувачем земельною ділянкою є саме перше господарство, яке створене особою, на ім`я якої видався державний акт.
Даний висновок зроблено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 922/989/18.
Наголосив, що ОСОБА_1 не позбавляли права постійного користування у порядку статті 141 Земельного кодексу України, що в свою чергу свідчить про помилковість розуміння позивачем ситуації. Право користування не є правом власності, саме Смолінська селищна рада є власником спірної земельної ділянки і має право вирішувати юридичну долю відповідного нерухомого майна. Оспорюваним рішенням вона привела юридичні відносини з користувачем земельної ділянки у відповідність до судової практики та чинного законодавства.
Зазначив, що фактично, в даному випадку наявний спір щодо належного користувача земельною ділянкою з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, який виник між учасниками юридичної особи (фермерського) господарства «Косінський Михайло Васильович» про визнання незаконним та скасування рішення, є корпоративний спір щодо належного користувача земельною ділянкою, який підлягає розгляду в порядку господарського процесуального законодавства. Окрім того, наголосив, що в проваджені Господарського суду Кіровоградської області перебуває справа № 912/173/22 щодо визнання права постійного користування та скасування реєстраційних рішень, яке було подане ОСОБА_3 » до ФГ «Новогригорівське Косінського» та ОСОБА_1 , де й буде вирішене питання щодо належного користувача спірною земельною ділянкою.
Як стало відомо Смолінській селищній раді (та вбачається з поданих сторонами до суду документів), рішенням державного реєстратора Глодоської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Марченко О.А. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61588791 від 15.11.2021 року) було зареєстровано право постійного користування на земельну ділянку загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951, з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада за Фермерським господарством "НОВОГРИГОРІВСЬКЕ КОСІНСЬКОГО", яке було створене 11.11.2021 року та ніяким чином не стосувалось спірної земельної ділянки. 
На думку відповідача, ОСОБА_1 , жодним чином не стосується, як фізична особа, земельної ділянки з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 щодо якої було прийняте оспорюване рішення. Порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Тобто, у ОСОБА_1 , відсутній факт порушеного права, а тому він просить відмовити у задоволені позовних вимог у справі № 392/1790/21 (том №2, а.с. 84-90).

Представник позивача ОСОБА_1 –адвокат Яшан Ю.Б. подала додаткові пояснення, зареєстровані судом 26.05.2023 року за вх. № 3728, в яких зазначила, що Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області вказує, що оскаржуване позивачем рішення прийнято, оскільки орган місцевого самоврядування не «мав жодного права відступати від сформованої обов`язкової позиції Верховного Суду». Однак, що мотивувальна частина рішення Смолінської селищної ради №233 від 08.10.2021, яке наразі оскаржується, не містить посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18, на яку посилається відповідач. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18 викладено висновок, серед іншого, стосовно припинення права постійного користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення у зв`язку зі смертю особи, на ім`я якої видано відповідний державний акт. Фактичні обставини справи, під час розгляду якої Велика Палата Верховного Суду виклала відповідну позицію у справі №922/989/18, відрізняються від справи, яка наразі розглядається.
Крім того, орган місцевого самоврядування не навів відповідної норми права, яка застосована ним в оскаржуваному рішенні № 233 від 08.10.2021 року і про застосування якої викладено правовий висновок в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/989/18. Смолінська селищна рада, посилаючись на вказану постанову ВП ВС, ігнорує зміст такої постанови, в якому надано оцінку діям суб`єкта владних повноважень - ГУ Держгеокадастру під час винесення наказу, яким припинено право постійного користування земельною ділянкою.
Вказала, що ключове значення для справи № 392/1790/21 має аналіз дій органу місцевого самоврядування саме в розрізі положень та компетенції останнього на прийняття відповідних рішень. Процедура зміни носія права постійного користування земельною ділянкою з фізичної особи - ОСОБА_1 на юридичну особу - СФГ «Косінський Михайло Васильович» взагалі не передбачена ні Земельним кодексом України, ні Законом України «Про місцеве самоврядування в України», ні підзаконними нормативно-правовими актами, що прийняті на їх виконання. Тому орган місцевого самоврядування діяв з грубим порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України.
Зазначила, що фізична особа, як учасник господарських правовідносин, не обмежена у можливості виходу зі складу певної юридичної особи та створення іншої для задоволення власних потреб. Тому має значення наявність юридичного зв`язку між фізичною особою, яка є володільцем акта на право постійного користування земельною ділянкою, та відповідним фермерським господарством. Зміна право користувача земельної ділянки з володільця відповідного правовстановлюючого документу - ОСОБА_1 на юридичну особу, з якою останній не має жодного юридичного зв`язку і яка фактично не використовує спірну земельну ділянку свідчить саме про позбавлення відповідного речового права в обхід статей 92, 141 Земельного кодексу України. Чинне законодавство не передбачає можливості втрати землекористувачами раніше наданого їм права користування земельною ділянкою на підставі державних актів на право постійного користування земельною ділянкою, ні обов`язкових підстав для переоформлення їх права постійного користування на право власності чи право користування землею.
Отже, виходячи зі змісту та підстав поданого позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, а також правові висновки Верховного Суду, спірні правовідносини між: позивачем та відповідачем не є корпоративними, оскільки вони виникли не між учасниками юридичної особи або між юридичною особою та її учасником, і даний позов, відповідно до положень статті 20 ГПК України не відноситься до юрисдикції господарських судів.
На її думку ОСОБА_1 є належним позивачем у справі, оскільки оскаржуване рішення безпосередньо стосується його, як фізичної особи , впливає на його права та інтереси, що прямо вбачається зі змісту рішення 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області «Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства, на ОСОБА_3 » № 233 від 08.10.2021 року (Том №2, а.с.107-112, 119-124).

Представник відповідача - адвокат Шевченко М.Л. подав письмові пояснення по справі, зареєстровані судом 23.05.2023 року за вх. № 4641/23 в якому зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області не визнаються повністю оскільки, відповідно до Указу Президента України від 15 жовтня 2020 року № 449/2020 "Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" та Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року № 1113 "Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин" відбулася передача земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад. Згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7- ОТГ від 03.12.2020 року вирішено передати Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1225,0631 га, які розташовані на територіях Копанської, Березівської, Нововознесенської, Новогригорівської, Хмелівської, Якимівської сільських рад Маловисківського району Кіровоградської області, що увійшли до складу Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області згідно з додатком.
Згідно п. 59 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № 7- ОТГ від 03.12.2020 року, земельна ділянка з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада була передана до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області у комунальну власність.
28.04.2021 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким доповнено розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України пунктом 24 такого змісту: "З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад».
Відповідно до частини першої статті 51 Земельного кодексу України громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
Згідно із частиною першою статті 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Отже, на його думку, з наведеного нормативного регулювання вбачається, що на момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавались не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2009-ХІІ "Про селянське (фермерське) господарство" втратив чинність 29 липня 2003 року - з моменту набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року № 973-ІУ "Про фермерське господарство") після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30 - денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку, тобто за місцем розташування земельної ділянки. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи.
Тобто, законодавством, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас, одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто, закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.
З аналізу приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.
Отже, у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.
Тобто, з моменту створення селянського (фермерського) господарства "Косінський Михайло Васильович" усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо земельної ділянки.
Право постійного користування земельною ділянкою є відмінним від права власності, оскільки не дає можливості особі на ім`я якої видано державний акт, розпоряджатися відповідною землею на власний розсуд, наразі - це комунальна власність, а власником є Смолінська селищна рада.
Право постійного користування переходить до господарства, яке було створено особою, на ім`я якої видавався державний акт на право постійного користування та за нею закріплюється. Такий юридичний зв' язок виникає через особливості набуття такого статусу користування.
На момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 земельні ділянки на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавались не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. Отже, з моменту створення селянського (фермерського) господарства «Косінського Михайла Васильовича» усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо земельної ділянки. Фактично, ОСОБА_1 не має права постійного користування, оскільки воно перейшло до юридичної особи, яку він створив, після отримання державного акту - Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень станом на 07 квітня 2023 року право постійного користування земельною ділянкою площею - 47,9 га для ведення фермерського господарства (кадастровий номер земельної ділянки 3523183800:02:000:0951) зареєстровано за Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030 (змінено назву на СФГ «КОЗУБ-Л» про, що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 07 квітня 2023 року.
Представника відповідача просив суд врахувати, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26 травня 2022 року та Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28 вересня 2022 року по справі № 912/173/22 визнано право постійного користування за Селянським (фермерським) господарством "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126, та зроблений правовий висновок, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства "Косінського Михайла Васильовича" усі права та обов' язки щодо земельної ділянки перейшли до господарства, а фізична особа ОСОБА_1 не є користувачем та титульним володільцем даної земельної ділянки.
З врахування вищезазначеного просив відмовити у позові ОСОБА_1 в повному обсязі (Том№3, а.с. 21-24).

Представник третьої особи подала заяву, зареєстровану судом 04.10.2023 року за вх. № 9525, в якій повідомила суд, що третя особа - ОСОБА_3 » змінило назву господарства на «КОЗУБ-Л» та місце знаходження юридичної особи на: АДРЕСА_1 .
Зазначила, що ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року у справі № 392/1790/21 закрито провадження у справі, приймаючи дану ухвалу суд виходив з того, що у заявника відсутні порушені права, а тому провадження підлягає закриттю.
Однак, постановою Кропивницького апеляційного суду у справі № 392/1790/21 від 17 серпня 2023 року ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.05. 2023 року було скасовано. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції з приводу того, що право щодо спірної земельної ділянки належить СФГ «Косінський Михайло Васильович» (зараз - КОЗУБ-Л), а тому слід відмовити у задоволені позову, а не закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Просила відмови у задоволені позову оскільки:
25 лютого 2014 року ОСОБА_1 було вирішено відчужити 99% частки у статутному капіталі СФГ «Косінський Михайло Васильович» ОСОБА_2 , про що було укладено відповідний договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі господарства.
Відповідно до п.4.4. цього договору, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів Господарства - відбувається одночасний перехід до Покупця всіх прав та обов`язків, що належали Продавцю, як засновнику Господарства.
25 лютого 2014 року рішенням протоколу зборів засновників ОСОБА_3 » було затверджено нову редакцію статуту, відповідно до п. 1.2.2. ОСОБА_2 є засновником ОСОБА_5 ». Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців серії АБ № 103909 від 07.09.2015 року, керівником господарства є ОСОБА_2 .
В той же час, засновником даного господарства і на момент розгляду даної справи, залишається ОСОБА_1 .
Після отримання ОСОБА_1 державного акту на право постійного користування землею та його державної реєстрації, останнім засновано селянське (фермерське) господарство (про що вказується у позовній заяві), яке зареєстроване як юридична особа. Тобто у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у правовідносинах є юридичні особи.
Законодавством, чинним на момент створення СФГ, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ.
Верховний Суд України, застосовуючи приписи статей 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-ХІІ, який був чинним до 29 липня 2003 року, та статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 937-IV, який набрав чинності 29 лидня 2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (див. ухвали Верховного Суду України від 24 жовтня 2007 року у справі № 6-20859св07, від 10 жовтня 2007 року у справі № 6-14879св07, від 30 січня 2008 року у справі № 6-20275св07).
Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 рокуу справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18).
Велика Палата Верховного Суду у, постанови від 23 червня 2020 року у справі № 922/989/18 вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і. юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження № 14- 533цс18). 
Земельна ділянка з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 надавалась для ведення фермерського господарства, є єдиним активом Селянського (фермерського) господарства «Косінський Михайло Васильович», як юридичної особи, оскільки воно було створено саме для використання цієї землі. Оскаржуване рішення було прийняте саме на підставі заяви Селянського (фермерського) господарства «Косінський Михайло Васильович», яке було підписано головою господарства. Фактично, в даному випадку наявний був спір щодо належного користувача земельною ділянкою з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, який виник між учасниками юридичної особи.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26.05. 2022 року по справі № 912/173/22 позовні вимоги С(Ф)Г «Косінського Михайла Васильовича» були задоволені та вирішено: визнати право постійного користування за Селянським (фермерським) господарством "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126. Припинити право постійного користування Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441187) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана. ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126. Скасувати державну реєстрацію іншого речового права - право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область,Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада з Фермерського господарства ''Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441187) (номер запису про інше речове право - 13912683).
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 26.05.2022 року по справі № 912/173/22 набрало законної сили 28.09.2022 року після перегляду справи в апеляційній інстанції.
Отже, наразі судовим рішенням, яке набрало законної сили, був визначений належний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951.
Звертала увагу суду, що у справі № 912/173/22 було встановлено, що ОСОБА_1 (позивач у справі № 392/1790/21) не є користувачем та титульним володільцем спірної земельної ділянки, а тому спірне рішення Смолінської селищної ради, яке оскаржує позивач, жодним чином не порушує права позивача, а отже такий позов є безпідставним.
Вважає не доведеними позивачем належними та допустимими доказами існування суб`єктивного матеріального права, на захист якого подано позов, а тому позовні вимоги, не підлягають задоволенню (Том №3, а.с.128-132).

Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В. від 10.12.2021 року призначено підготовче засідання в справі.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, відмовлено в задоволенні клопотань представника третьої особи про зупинення провадження у справі до набрання рішенням суду у справі №912/173/22 та закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Справу призначено до судового розгляду по суті.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кавун Т.В. від 28.10.2022 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по даній справі.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" про визнання незаконним та скасування рішення, у зв`язку із відсутністю предмета спору.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 17.08.2023 року ухвалу Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 23.05.2023 року скасовано, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінової А.В. від 24.08.2023 року, справу № 392/1790/21 прийнято до свого провадження та призначено судовий розгляд по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Яшан Ю.Б. вважала, що рішення 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області «Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на С (Ф)Г « ОСОБА_1 » №233 від 08.10.2021 є таким, що прийняте з порушенням ч.2 ст.19 Конституції України, ч.1 ст.12, ст.141 Земельного кодексу України», тому наявні всі підстави для визнання останнього протиправним та скасування, позов просила задовольнити. Надала додаткові письмові пояснення, в яких, крім іншого, наголошувала, що фактично станом на день винесення оскаржуваного рішення належним користувачем земельної ділянки, кадастровий номер 3523183800:02:000:0951, є ОСОБА_1 . Вказане право зареєстровано в реєстрі відповідно до приписів чинного законодавства. За користування вказаною земельною ділянкою сплачувався земельний податок безпосередньо фізичною особою ОСОБА_1 та орендарем СФГ «Косінський Василь Михайлович». Тобто, зазначена земельна ділянкане була матеріальною основою для здійснення підприємницької діяльності у галузі сільського господарства Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович». Саме фізична особа – ОСОБА_1 , є володільцем речового права, а саме права постійного користування земельною ділянкою, що підтверджується Державним актом. Наводила практику Верховного Суду, зокрема постанову ВП ВС від 05.11.2019 у справі №906/392/18, у якій вказано, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 Земельного кодексу України підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують це право. Оскільки на день прийняття відповідачем оскаржуваного рішення саме позивач був належним землекористувачем, право постійного користування землею якого є зареєстрованим у встановленому законом порядку, а Державний акт на право постійного користування землею серії КРМВ16 від 24.02.1995 року, не скасовано. Відтак, у Смолінської селищної ради відсутні правові підстави та повноваження для прийняття оскаржуваного рішення, яким фактично припинено право постійного користування земельною ділянкою, правомірність користування якою підтверджена належними і допустимими доказами, а факт правомірності володіння та користування майном є достатньою підставою для звернення відповідної особи за захистом цього права. Крім того, зазначила, що земельна ділянка, стосовно якої прийнято оскаржуване рішення, не входила до статутного капіталу ОСОБА_3 ». Натомість, п.6.11 Статуту вказаного С(Ф)Г, передбачено, що статутним капіталом вказаного господарства, є лише кошти в сумі 1000 грн. Позов просила задовольнити в повному обсязі. 
Представник відповідача Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області – адвокат Шевченко М.Л. в судове засідання подав додаткові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, в яких позовні вимоги відповідачем не визнаються в повному обсязі. Наголошував, що згідно приписів Земельного кодексу України (ст.ст.7, 23, 5), ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», який прийнято 28.04.2021, на момент надання земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення СФГ надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові- голові створюваного селянського (фермерського) господарства. А тому законодавством було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто, закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ. Отже, у правовідносинах постійного користування земельною ділянкою, наданою засновнику фермерського господарства, відбувається фактична заміна користувача і обов`язки землекористувача переходять до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Тобто, з моменту створення С(Ф) Г « ОСОБА_1 » усі права та обов`язки перейшли до господарства щодо земельної ділянки. Фактично, ОСОБА_1 не має права постійного користування. Оскільки воно перейшло до юридичної особи, яку він створив, після отримання державного акту – Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович». Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень станом на 07 квітня 2023 року право постійного користування земельною ділянкою площею - 47,9 га для ведення фермерського господарства (кадастровий номер земельної ділянки 3523183800:02:000:0951) зареєстровано за Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030 (змінено назву на СФГ «КОЗУБ-Л». Звертав увагу суду, що позивачеві право постійного користування рішенням №233 від 08.10.2021 Смолінською селищною радою не припинялося. Вказані пояснення просив врахувати при ухваленні судом рішення. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору СФГ «КОЗУБ-Л» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату та час судового засідання, раніше на адресу суду подана заява про розгляд справи за відсутності третьої особи і його представника, та відмову у задоволені позовних вимог позивача.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

ІІ. Мотивувальна частина.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Суд встановив, що згідно копії Державного акту на право постійного користування землю серії КРМВ16 від 24.02.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №126, виданого на підставі рішення сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 01.02.1995 року за № 46, ОСОБА_1 надано право постійного користування земельною ділянкою площею 48,7 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Новогригорівської сільської ради (том 1 а.с. 19, 129-130).
З копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3502076542015 від 08.09.2015 року, встановлено, що державна реєстрація вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для ведення фермерського господарства (кадастровий номер 3523183800:02:000:0951) здійснена 21.10.2013 року на підставі проведення інвентаризації земель під час здійснення землеустрою, 10.10.2013 року ДП «Кіровоградський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_9 (том 1 а.с. 20, 133 ).
Згідно копії договору купівлі - продажу частки статутного капіталу СФГ «Косінський Михайло Васильович» від 25.02.2014 року укладеного між продавцем ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_2 , продавець зобов`язується передати 99% статутного капіталу СФГ «Косінський Михайло Васильович» у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність 100% статутного капіталу ФГ «Косінський Михайло Васильович» і сплатити обговорену грошову суму, встановлену за домовленістю сторін (п.1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору, предметом цього договору є 99% статутного капіталу СФГ «Косінський Михайло Васильович». Зазначені 99% статутного капіталу господарства належать продавцю на підставі розділу 6 п. 6.3 статуту Господарства (п. 1.3 договору).
Згідно із п.1.6 договору, продавець свідчить, що на момент підписання цього договору означені 99% статутного капіталу господарства нікому іншому не продані, не подаровані, іншим способом не відчужені, під заставою, забороною (арештом) не перебувають, судового спору щодо них, а також прав на них у третіх осіб, відповідно до ст. 659 ЦК України, як у межах, так і за межами України немає.
Усі спори, які можуть виникнути між сторонами з питань, не врегульованих в цьому договорі, будуть вирішуватися на підставі чинного законодавства України (п.3.1 договору).
Відповідно до п. 4.2 договору, з моменту державної реєстрації змін до установчих документів господарства - відбувається одночасний перехід до покупця всіх прав та обов`язків , що належали продавцю, як засновнику господарства (том 1 а.с.23, 131-132). 
Відповідно до платіжних доручень № 169 від 27.10.2021 року, № 140 від 29.09.2021 року, № 117 від 26.08.2021 року, № 92 від 30.07.2021 року, № 67 від 29.06.2021 року СФГ ««Косінський Михайло Васильович» здійснено платежі з призначенням – «орендна плата з юридичних осіб», підписував ОСОБА_10 ( том 1 а.с. 24-28).
Відповідно до Звітів про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 -2021 роки (респондент СФГ «Косінський Михайло Васильович»), їх подано до Державної служби статистики України за підписом керівника – Косінського В.М. (том 1 а.с.29-48).
26.02.2014 року державним реєстратором Руденко В.І. проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, а саме Статуту СФГ «Косінський Михайло Васильович», затвердженого рішенням протоколу загальних зборів засновників СФГ «Косінський Михайло Васильович» від 25.02.2014 року. Відповідно до п.1.2.2 якого ОСОБА_11 » ( том 1 а.с. 49-54, 136-141).
Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців серії АБ № 103909 від 04.09.2015 року, керівником господарства є Лаушкін Роман Григорович ( том 1 а.с. 143).
Відповідно до наказу начальнику Головного управління Держгеокадасту у Кіровоградській області Панчук О. № 7-ОТГ від 03.12.2020 року, Смолінській селищній раді Маловисківського району Кіровоградської області передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1225,0631 га, які розташовані на територіях Копанської, Березівської, Нововознесенської, Новогригорівської, Хмелівської, Якимівської сільських рад Маловисківського району Кіровоградської області, що увійшли до складу Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області згідно з додатком. Відповідно до п. 59 додатку до наказу , земельна ділянка кадастровий номер 3523183800:02:000:0951 була передана до Смолінської селищної ради Маловисківського району Кіровоградської області (том 1 а.с. 145-148).
Крім того, судом досліджено копії статистичних архівних звітів фф.№4-сг (річна), Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур за 2002, 2004-2014 роки, № 29-сг, Звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, за 2001-2005 роки, Звіт про основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2001-2003, 2005-2009 роки (том 1, а.с. 149-251).
25.03.2016 року між позивачем ОСОБА_1 , як орендодавцем та СФГ "Косінський Василь Михайлович", як орендарем, укладено договір оренди майна, відповідно до якого передано у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер 3523183800:02:000:0951). 11.11.2021 року між сторонами даного договору, укладено угоду про його розірвання, а державним реєстратором 15.11.2021 року внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер рішення 61588393. Згідно із інформацією з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 296323743 від 02.12.2021 року, на земельну ділянка площею 47,9 га, кадастровий номер 3523183800:02:000:0951, форма власності: державна, власник Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою 25.03.2016 року, правокористувач: ФГ «НОВОГРИГОРІВСЬКЕ КОСІНСЬКОГО». (том 2 а.с. 18-26, 33-34).
Рішенням 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області «Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на СФГ «Косінський Михайло Васильович» № 233 від 08.10.2021 року – надано СФГ «Косінський Михайло Васильович» в особі голови господарства ОСОБА_2 згоду на зміну право користувача земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 47,9 га, з кадастровим номером: 3523183800:02:000:0951, місце знаходження: Кіровоградська область Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землю серії КРМВ16, виданого Маловисківською районною радою від 24.02.1995 року , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 125, з ОСОБА_1 на СФГ «Косінський Михайло Васильович», ідентифікаційний код юридичної особи : 23677030.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 26.05.2022 року по справі № 912/173/22, яке набрало законної сили 28.09.2022 року, позовні вимоги задоволені частково, визнано право постійного користування за Селянським (фермерським) господарством "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126. Припинено право постійного користування Фермерського господарства "Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441187) на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада, яка була надана. ОСОБА_1 в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КРМВ 16, виданого Маловисківською районною радою від 24 лютого 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 126. Скасовано державну реєстрацію іншого речового права - право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га. з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Новогригорівська сільська рада з Фермерського господарства ''Новогригорівське Косінського" (ідентифікаційний код юридичної особи: 44441187) (номер запису про інше речове право - 13912683). Вказане рішення постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2022, та постановою Верховного суду від 07.12.2022 року – залишено без змін (том 2, а.с. 131-140, 165-182). 
Отже, вказаними судовими рішеннями був визначений належний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951 - Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право постійного користування земельною ділянкою площею - 47,9 га для ведення фермерського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3523183800:02:000:0951, зареєстровано за Селянським (фермерським) господарством «Косінський Михайло Васильович» ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030 (змінено назву на СФГ «КОЗУБ-Л»). Вказана земельна ділянка належить на праві комунальної власності Смолінській селищній раді (підстава для державної реєстрації 21.12.2021 – акт приймання-передачі нерухомого майна від 03.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області/Смолінська седищна рада, Наказ №7-ОТГ, від 03.12.2020, видавник: Головне управління Держгеокадастру в Кіровоградській області) 
Відповідно історії змін реєстраційної інформації до ОСОБА_3 » змінило назву господарства на «КОЗУБ-Л» та місце знаходження юридичної особи на: АДРЕСА_1 (том 3, а.с. 135).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Частина 1 ст. 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Близький за змістом припис передбачає частина перша статті 317 ЦК України.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до п. в ч. 1 ст. 5 ЗК України земельне законодавство базується на принципі невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
Статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить :
а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад;
б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;
в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу;
г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу;
ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст;
д) організація землеустрою;
ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства;
з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу;
и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом;
і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок;
ї) встановлення та зміна меж сіл, селищ;
ї-1) внесення до Кабінету Міністрів України пропозицій щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст у випадках, передбачених законом;
й) вирішення земельних спорів;
к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону ( ст. 116 ЗК України).
Статтею 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають похідні від права власності інші речові права відповідно до закону. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, похідних від права власності, набутих та оформлених до 1 січня 2013 року проводиться з одночасною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку.
Згідно з ч. 1 ст. 51 Земельного кодексу України (у редакції від 24.02.1995 року, на момент створення СФГ "Косінський Михайло Васильович") громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства.
Відповідно до положень ст. 7 Земельного кодексу України (у редакції від 24.02.1995 року, на момент створення СФГ "Косінський Михайло Васильович") користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.
Згідно з ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції від 24.02.1995 року, на момент створення СФГ "Косінський Михайло Васильович") право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Отже, як вбачається з зазначеного нормативного регулювання, на момент надання земельної ділянки ОСОБА_1 , земельна ділянка на праві постійного землекористування для ведення фермерського господарства надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства, - для ведення фермерського господарства.
Законодавством, чинним на момент отримання ОСОБА_1 рішення сесії Маловисківської районної Ради народних депутатів Маловисківського району Кіровоградської області від 01.02.1995 року за № 46, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності селянського (фермерського) господарства, як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, без створення такого селянського (фермерського) господарства.
19.06.2003 року було прийнято новий Закон України "Про фермерське господарство" № 937-IV, яким Закон України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.
У ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Згідно із ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 цього Закону право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8).
Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у ст. 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа суб`єкт господарювання.
Отже, аналіз приписів ст. ст. 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 № 937-IV можна зробити висновок, що після отримання земельної ділянки на праві постійного користування землею, фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства на праві постійного користування землею.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд України, застосовуючи приписи ст.ст. 9, 11, 14, 16, 17, 18 Закону України "Про селянське (фермерське) господарство" № 2009-ХІІ, який був чинним до 29.07.2003 року, та ст.ст. 1, 5, 7, 8, 12 Закону України "Про фермерське господарство" № 937-IV, який набрав чинності 29.07.2003 року, вважав, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась (ухвали Верховного Суду України від 24.10.2007 у справі № 6-20859св07, від 10.10.2007 у справі № 6-14879св07, від 30.01.2008 у справі № 6-20275св07).
Зазначена практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (висновки, викладені у постановах від 13.03.2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22.08.2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31.10.2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21.11.2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12.12.2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16.01.2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27.03.2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03.04.2019 року у справі № 628/776/18, від 23.06.2020 року у справі № 922/989/18).
Згідно з ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності; громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об`єднання), установи та організації.
Пунктом 6 розділу Х "Перехідні положення "Земельного кодексу України (у редакції від 25.10.2001, яка діяла з 01.01.2002 року (момент набрання чинності Земельним кодексом України) до 22.09.2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01.01.2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005 зазначено, що Земельний кодексу України в редакції від 13.03.1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, по життєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з не переоформленням правового титулу.
Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01.01.2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог ч. 2 ст. 14, ч. 2 ст. 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не можуть виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.
Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: п. 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; п. 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18.12.1990 року № 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.
Таким чином, громадяни та юридичні особи, які до 01.01.2002 року отримали у постійне користування земельні ділянки, правомочні використовувати отримані раніше земельні ділянки на підставі цього правового титулу без обов`язкового переоформлення права постійного користування на право власності на землю чи на право оренди землі.
З моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 615/2197/15-ц, провадження № 14-533цс18).
Право користування земельною ділянкою може бути припинено лише з певних підстав, закріплених у законодавстві. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у ст. 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним, а саме:
а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;
б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;
в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій, крім перетворення державних підприємств у випадках, визначених статтею 120-1 цього Кодексу;
г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;
ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;
д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;
е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;
є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини;
ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії;
з) припинення права користування надрами у разі закінчення встановленого спеціальним дозволом на користування надрами строку користування надрами (у разі передачі земельної ділянки державної, комунальної власності користувачу надр для здійснення діяльності з користування надрами);
и) невиконання акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, вимог, визначених статтею 120-1 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України (у редакції від 13.03.1992 року, яка діяла до 01.01.2002 року), право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу.
З викладеного вбачається, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (чинному як на момент створення С(Ф)Г " ОСОБА_1 ", так і станом на звернення до суду з даним позовом) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою, як зміна правокористувача земельної ділянки - відсутня.
Правове становище С(Ф)Г як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства.
Таким чином, одержання громадянином засновником селянського (фермерського) господарства правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття селянським (фермерським) господарством правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення селянського (фермерського) господарства і подальшої державної реєстрації як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства.
Тобто, у разі припинення участі засновника селянського (фермерського) господарства у діяльності господарства, відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку.
Окрім того, рішенням Господарського Кіровоградської області від 26 травня 2022 року у справі №912/173/22, що набрало законної сили 28.09.2022 року, був визначений належний користувач земельної ділянки з кадастровим номером 3523183800:02:000:0951, загальною площею 47,9 га - Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" (ідентифікаційний код юридичної особи: 23677030) – змінено назву на СФГ «Козуб-Л», при цьому вказаним судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 (позивач по справі) не є користувачем та титульним володільцем спірної земельної ділянки, а відтак останнім не доведено, що оскаржуване ним рішення Смолінської селищної ради, порушує будь яким чином його права.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що рішення 10 сесії 8 скликання Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області "Про надання згоди на зміну право користувача земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні для ведення фермерського господарства на СФГ "Косінський Михайло Васильович" № 233 від 08.10.2021 року є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки обов`язки землекористувача земельної ділянки на праві постійного користування землею здійснює Селянське (фермерське) господарство "Косінський Михайло Васильович" (змінено назву на СФГ «Козуб-Л»), а не ОСОБА_1 , якому вона надавалась, а отже зазначеним рішенням не припинено право постійного користування земельною ділянкою, а закріплено його за юридичною особою створеною ОСОБА_1 , а тому суд приходить до переконання, що ухвалюючи спірне рішення відповідач Смолінська селищна рада діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат
Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до відповідача Смолінської селищної ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович» (змінено назву на СФГ «Козуб-Л») про визнання незаконним та скасування рішення - відмовити.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;
- відповідач: Смолінська селищна рада Новоукраїнського району Кіровоградської області, ЄДРПОУ 05378818, місцезнаходження: вул. Казакова, 39, смт Смоліне, Новоукраїнський район, Кіровоградська область
- третя особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Селянське (фермерське) господарство «Косінський Михайло Васильович», (змінено назву на СФГ «Козуб-Л») ЄДРПОУ 23677030, місцезнаходження: с. Новогригорівка, Новоукраїнський район, Кіровоградська область.

Суддя        Альона  Володимирівна Бадердінова