УХВАЛА

21 травня 2026року
м. Київ

справа № 757/19981/17-ц
провадження № 61-6695ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тригуб Андрій Юрійович, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ТОВ «Фірма «Андрій» про визнання договору дарування недійсним та поділ спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому, ураховуючи заяву про зміну позовних вимог, просила:

- визнати недійсним договір дарування, серія та номер 3527, укладений 18 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- визнати об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна 1005773780000 - об`єктом спільної сумісної власності подружжя;

- у порядку поділу спільної сумісної власності подружжя: 
передати у приватну власність ОСОБА_4 житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20880080000, за адресою:
АДРЕСА_2 , загальною площею
51,4 кв. м, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 82312036, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, площа 0,1 га);

передати у приватну власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 132,9 кв. м, житловою площею 74,8 кв. м, що складається з трьох житлових кімнат, реєстраційний номер нерухомого майна 1005773780000;

передати у приватну власність по 50 % ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нежитлове офісне приміщення 
АДРЕСА_3 , загальною площею 54,7 кв. м, реєстраційний номер нерухомого майна 1002436044101.

24 лютого 2025 року Печерський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_4 право власності на: 1/2 частину житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2088008000, за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,4 кв. м; 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 54,7 кв. м.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовив.

14 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою виправив описку у мотивувальній та резолютивній частинах рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року, зазначивши правильно по тексту реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,4 кв. м), а саме «20880080000» замість помилково зазначеного «2088008000».

Не погодившись із указаними судовими рішеннями, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Київський апеляційний суд своєю постановою від 12 лютого 2026 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року задовольнив частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року скасував та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнав за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_3 , загальною площею 54,7 кв. м та на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 20880080000 за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 51,4 кв. м.

У задоволені решти позовних вимог відмовив.

Вирішив питання щодо розподіл судових витрат.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2025 року залишив без задоволення.

18 травня 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, сформовану його представником в системі «Електронний суд».
Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.
Із прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявник просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого
2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого
2026 року і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Проте, рішення суду першої інстанції скасовано судом апеляційної інстанції. 

З огляду на вищенаведене, заявник може зазначити у касаційній скарзі прохання про перегляд постанови суду апеляційної інстанції.
Крім того, Верховний Суд роз`яснює заявникові, що йому необхідно уточнити в якій саме частині позовних вимог він оскаржує судове рішення (тільки задоволених або всіх).
Враховуючи викладене та згідно з вимогами пунктів 4 частини другої
статті 392 ЦПК України, заявнику пропонується уточнити прохальну частину касаційної скарги, викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України та надіслати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали.
У разі подання нової редакції скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет заявнику необхідно додати до неї докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника, що аналіз скарги та доданих до неї матеріалів, а також аналіз змісту судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, не дозволяє суду встановити ціну позову, а тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру.

Як наслідок особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати ціну позову, самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги (підтвердивши його розмір в частині вимог майнового характеру належними доказами зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна). Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу належить залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.
Разом з тим питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, інших вимог, передбачених статтями 390 та 392 ЦПК України, буде вирішуватись судом касаційної інстанції після подання заявником нової редакції касаційної скарги.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Тригуб Андрій Юрійович, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2026 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко