Справа № 372/2400/26 
Провадження 2-1996/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року        Обухівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Проць Т.В.
при секретарі Лимаренко О.О. 
за участю представника позивача Харицької А.М.
відповідача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року адвокат Харицька Анастасія Миколаївна в інтересах ОСОБА_2 сформувала та направила засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Мотивувала вказаний позов тим, що сторони є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається в коледжі Глазго Клайд (Glasgow Clyde), кампус Anniesland, а саме: NQ Dance (SCQF Level 6), денна форма навчання і не має можливості самостійно забезпечувати власні потреби в повній мірі. Стипендію не отримує, у зв`язку з чим знаходиться на утримані позивачки, але її доходу не вистачає для покриття всіх необхідних витрат пов`язаних з навчанням та проживанням доньки. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2024 року у справі №372/6395/23, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2024 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2023 року до закінчення дитиною навчання 14.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років. 28.10.2024 року було відкрито виконавче провадження №76389120 з виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2024 року у справі №372/6395/23, яке було виконано в повному обсязі лише 26.06.2025 року. Зауважила, що дане рішення набрало законної сили 05.08.2024 року після його перегляду в апеляційному порядку, отже саме з цієї дати ОСОБА_1 був зобов`язаний виконувати судове рішення про сплату аліментів. У зв`язку із викладеним позивач просила стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки за період з 05.08.2024 року по 04.02.2025 року в розмірі 120 724,80 грн. 
Ухвалою судді від 24.04.2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
21.05.2026 року відповідач ОСОБА_1 сформував та направив засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому вказав, що виконавчий лист № 372/6395/23 був виданий 19.09.2024 року, а виконавче провадження № 76389120 відкрито постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві 28.10.2024 року за заявою стягувача. Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, за твердженнями позивачки, винесена 14.11.2024 року. До цього моменту примусовий механізм відрахувань із його доходу за місцем служби/роботи фактично не був запущений. При цьому, відповідач має місце роботи, який тривалий час не змінював, джерела доходу не приховував, не перешкоджав державному виконавцю, військовій частині або стягувачу в отриманні необхідних відомостей. Після відкриття виконавчого провадження рішення виконувалося через утримання коштів із заробітної плати. Саме роботодавець/військова частина після отримання постанови виконавця здійснювали розрахунок, утримання та перерахування аліментів. Водночас позов не містить доказів, що у період до відкриття виконавчого провадження позивач надсилала банківські реквізити для добровільного перерахування коштів, копію виконавчого листа, письмову вимогу про добровільне виконання рішення, розрахунок конкретної суми до сплати або інше повідомлення, яке створювало б реальну можливість самостійно виконати рішення без ризику помилкового чи неналежного платежу. Зауважив, що розмір аліментів був визначений у частці від доходу, тому конкретна сума до сплати залежала від фактичного доходу за відповідні місяці, податків та інших обов`язкових утримань, правил нарахування за неповний місяць, граничного розміру відрахувань і розрахунку уповноваженими особами. Фактичні обставини свідчать про відсутність вини відповідача у заявленій позивачкою про строчці, оскільки він працював, місце роботи/служби не змінював, доходи не приховував, після відкриття виконавчого провадження виконання відбувалося через утримання коштів із доходу, а рух коштів залежав від постанов державного виконавця, дій військової частини та технічного перерахування платежів. За таких обставин вимога про стягнення пені не має належного правового та доказового підґрунтя.
Ухвалою суду від 25.05.2026 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.
Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених відзиві на позовні заяву.
Заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи та оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.02.2024 року у справі №372/6395/23, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.12.2023 року до закінчення дитиною навчання 14.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Постановою Київського апеляційного суду від 05.08.2024 року вказане рішення залишено без змін.
Виконавчий лист видано позивачу 19.09.2024 року.
28.10.2024 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніжніком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76389120.
14.11.2024 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ніжніком В.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Згідно листа в/ч НОМЕР_1 від 03.02.2025 року вбачається, що відповідно до постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.11.2024 ВП № 76389120, військову частину НОМЕР_2 зобов`язано здійснювати відрахування із доходів ОСОБА_1 у розмірі 50% щомісячно до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів починаючи з 21.12.2023 року. Після погашення заборгованості проводити стягнення по 1/6 частині заробітку щомісячно до закінчення дитиною навчання 14.06.2024 року, але не довше ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
У військовій частині НОМЕР_1 була обрахована заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 за період з 21.12.2023 по 14.06.2024, яка становила 107 189,20 грн. Станом на 31.01.2025 року заборгованість зі сплати аліментів утримана повному обсязі та перерахована за призначенням.
Разом з цим, з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 24.02.2026 року вбачається, що станом на 14.06.2024 року сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів складав 102 274,72 грн. 
Так, позивач ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 96 070,90 грн. у лютому 2025 року, а залишок заборгованості в сумі 10 850,11 грн. – у червні 2025 року.
При цьому, як зазначив представник позивача, уповноважена особа в/ч НОМЕР_1 телефоном повідомила, що сума 10 850,11 грн. помилково була направлена для погашення аліментів на Обухівське ВДВС у Київській області, в якому перебувало виконавче провадження щодо стягнення аліментів до досягнення ОСОБА_3 18 років.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання доньки за період з 05.08.2024 року по 04.02.2025 року становить 120 724,80 грн.
Частиною першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня)- це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).
Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
При цьому, до відповідальності не можна притягнути платника аліментів, якщо заборгованість за аліментами утворилася з незалежних від платника аліментів причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо (пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Судом встановлено, що після відкриття 28 жовтня 2024 року виконавчого провадження та встановлення, що боржник проходить службу, державним виконавцем в порядку Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 14.11.2024 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. Вказана постанова виконана в/ч в якій відповідач проходить службу та в грудні 2024 року з нього утримано максимально можливий розмір заборгованості по аліментах, стягнутих на користь позивача, а станом на 31.01.2025 року заборгованість зі сплати аліментів утримана в повному обсязі та перерахована за призначенням 
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, шо позивач до дня звернення виконавчого листа до примусового виконання зверталася до відповідача про необхідність виконання рішення суду у добровільному порядку, повідомивши його про способи перерахування коштів, її номер банківського рахунку, або інші можливі способи перерахування аліментних платежів.
Отже, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для нарахування пені за прострочення сплати аліментних платежів за період з 05 серпня 2024 року по 04.02.2025 року включно, оскільки у відповідача відсутня вина у виникненні заборгованості, а також відсутній умисел на ухилення від сплати заборгованості за аліментами. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3,4, 76-81, 141, 258-259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено та підписано 19 червня 2026 року.

Суддя   Т.В. Проць