ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/2682/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Микуляк П.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Фермерське господарство "Озеро", Виноградівська міська рада, Виробничий кооператив “Геліос” про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлено вступну та резолютивну частину Рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 12 червня 2026 року

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Фермерське господарство "Озеро", Виноградівська міська рада, Виробничий кооператив “Геліос”, яким просить суд визнати протиправним і скасувати наказ Міністерство юстиції України від 31.12.2025 з дня його прийняття, в частині:
- пункт 1: Скаргу Виноградівської міської ради від 12.09.2025 №02.1-22/3087 задовольнити;
- пункт 2: Визнати прийнятим з порушенням Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” та анулювати рішення державного реєстратора Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області Марочканича Володимира Йосиповича від 15.08.2025 № 80387602;
- пункт 4: Виконання пункту 2 цього наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.

У вересні 2025 року Виноградівською міською радою до Міністерство юстиції України було подано скаргу про визнання прийнятим з порушенням Закону та анулювання рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора Великоберезької сільської ради Берегівського району Марочканича В.Й. № 80387602 від 15.08.2025 р. про реєстрацію за Фермерським господарством «Озеро» лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, лінійні споруди; благоустрій території, водовідвідного каналу та прилеглої території, протяжність об`єкта - 250 метрів (водовідвідний канал закритого типу); протяжність вулиці (дороги) - 280 метрів (благоустрій дороги і пішохідної доріжки). Кількість оглядових колодязів - 8. Адреса: Закарпатська обл., Берегівський р., м. Виноградів, вулиця Північна, будинок б/н., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3188159721020. 
На підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 26.12.2025 за результатом розгляду скарги Виноградівської міської ради від 12.09.2025 № 02.1- 22/3087, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.09.2025 за № СК-3672- 25, наказом Відповідача від 31.12.2025 наказано: 
- Пунктом 1: Скаргу Виноградівської міської ради від 12.09.2025 № 02.1- 22/3087 задовольнити. 
Пунктом 2: визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення державного реєстратора Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області Марочканича В.Й. від 15.08.2025 № 80387602; 
Пунктом 4: виконання пункту 2 цього наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.
Позивач не погоджується із таким рішенням та вважає, що такий наказ повинен бути скасований, у зв`язку з тим, що розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, розташованої на території Виноградівської міської територіальної громади площею 1,14 га по вул. Комунальна в м. Виноградів та надання виробничому кооперативу «Геліос» у постійне користування зазначеної замельної ділянки, з подальшим внесенням до Державного реєстру речових прав запису про виникнення у ВК «Геліос» речового права постійного користування вказаною земельною ділянкою, відбулось на підставі державного акту на право користування землею серії Б №010092, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право користування землею за №150 від 1992 року. 
Позивач вважає, що згаданий державний акт від 1992р. підписаний не головою Виконавчого комітету Виноградівської міської ради народних депутатів та не відповідає формі державних актів, встановлених законодавством незалежної України станом на травень 1992 року.
Підставою звернення до суду позивачка зазначає, що для реалізації "права на суд" достатнім є саме обґрунтоване переконання особи у наявності порушення, а не попереднє доведення такого порушення ще до відкриття провадження. 
Позивачка, як член Виноградівської територіальної громади, вважає, що оспорюваним Наказом легалізовано наслідки незаконного оформлення прав щодо земельної ділянки з конкретним кадастровим номером, що безпосередньо зачіпає її законний інтерес, як жителя територіальної громади.
Порушення особистого законного інтересу та прав позивача полягає у тому, що реєстрація права постійного користування за ВК «Геліос» здійснена за відсутності належної правової підстави, що прямо зачіпає майнові та господарські інтереси Позивача як власника суміжної земельної ділянки та співвласника земель ФГ «Озеро». 
Також позивачка зазначає, що державний реєстратор приймаючи рішення про реєстрацію права постійного користування за ВК «Геліос» такою реєстраційною дією безпосередньо втрутився у сферу майнових прав позивачки, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 межує із іншою земельною ділянкою, яка входить до земель ФГ «Озеро», засновником та керівником якого є позивачка. 
Реєстрація права постійного користування створила для позивачки реальні, тривалі та стабільні обмеження у здійсненні права власності та господарської діяльності, оскільки визначає режим використання суміжної земельної ділянки, впливає на доступ, забудову, дотримання містобудівних норм при будівництві, тощо.

Представником відповідача - Міністерством юстиції України до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд у задоволенні таких відмовити.
Додатково представник відповідача зазначив, що в грудні 2025 року центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції повторно розглядалась скарга Виноградівської міської ради від 12.09.2025 № 02.1-22/3087, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.09.2025 за № СК-3672-25, відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09. 01.2020 № 71/5 (зі змінами і доповненнями), у зв`язку з дорученням Міністерства юстиції України від 10.12.2025 за № 165/1/48-25/08. 
Колегією з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України встановлено, що скаржник (Виноградівська міська рада) є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 на якій розташований "водовідвідний канал", щодо якого і прийнято оскаржуване рішення. Скаржник зазначав, що на підставі оскаржуваного рішення державний реєстратор ОСОБА_2 відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на "водовідвідний канал" та зареєстрував право власності на нього за ФГ «Озеро».
Оскаржуване рішення просить вважати незаконним та таким, що підлягає анулюванню, оскільки державна реєстрація прав на "водовідвідний канал" відбулася з порушенням вимог реєстраційного законодавства, а саме за відсутністю усіх необхідних для такої державної реєстрації прав документів, а також зазначений об`єкт не є нерухомим майном, речові права на яке підлягає державній реєстрації відповідно до Закону. 
На момент вчинення реєстраційних дій на підставі оскаржуваного рішення ФГ «Озеро» не мало будь-яких речових прав на земельну ділянку на якій розташовано водовідвідний канал.
Оскільки оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття речових прав на водовідвідний канал, крім того речові права на "водовідвідний канал" не підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, отже реєстраційні дії на підставі цього рішення призвели до порушення загальних засад державної реєстрації, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
Відповідач також зазначив, що позивачкою не долучено до позовної заяви будь-яких доказів, що підтверджують її права на земельну ділянку з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312, відтак у позовній заяві не зазначено та не доведено належними доказами, яким чином наказ Міністерства юстиції № 3666/5 прийнятий щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 порушує безпосередньо права позивачки.
Оскільки оскаржуване рішення прийняте державним реєстратором за наявності підстав про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, передбачених пунктом 1 частини першої статті 23 Закону № 1952-IV та відмови у державній реєстрації прав, передбаченої пунктами 1, 8 статті 24 Закону № 1952-IV, а також з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 4 частини першої статті 3 Закону № 1952-IV, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права па нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а допущені при його прийнятті порушення не є формальними (несуттєвими) помилками та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей Державного реєстру прав, тому враховуючи, що відновлення порушених прав неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини 7 статті 37 Закону № 1952-IV, оскаржуване рішення підлягає анулюванню. 

Представником Виноградівської міської ради до суду були подані пояснення, відповідно до яких не погоджується із позовними вимогами та просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.
Обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. 
Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації. 
Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17. 
Представник зазначає, що за скаргою Виноградівської міської ради до Міністерства юстиції України було скасовано державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно (реєстраційним номером 3188159721020), ніби то належне ФГ “Озеро” після такої реєстрації, що являє собою лінійний об`єкт інженерної транспортної інфраструктури (водовідвідний канал, дорогу та пішохідну доріжку), розташований за адресою м. Виноградів, вул. Північна, б/н. 
Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 13.08.2025 року №68389677, поданої уповноваженою особою ФГ “Озеро” Довжанин М.П., до якої додано технічний паспорт від 06.08.2025 № 101:9778-6285-1559-5489, виданий фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , який отримано в результаті взаємодії з Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва та Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ від 25.08.2021 № ЗК101210821546, в яких зазначено, що об`єктом технічної інвентаризації є споруда, код ДКБС2152.5 – дамби, загати та інші водозахисні насипні споруди, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна не призначено, найменування згідно проекту будівництва — благоустрій водовідвідного каналу та прилеглої території біля вул. Комунальна б/н на території Виноградівської міської ради, Закарпатської області, вид будівництва – капітальний ремонт. 
В зв`язку з відсутністю відомостей про присвоєння даному нерухомому майну адреси, фактичного розташування його за іншою земельною ділянкою - розташування об`єкта будівництва - благоустрою водовідвідного каналу, зазначена інша земельна ділянка 2121210100:07:006:0143, яка має цільове призначення - для ведення фермерського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та власником якої є ОСОБА_4 , реєстрацію права власності на даний об`єкт нерухомого майна було скасовано Міністерством юстиції України. 
Представник Виноградівської міської ради наголошує, що позивачка - ОСОБА_1 не була та не є власником будь-якого нерухомого майна, стосовно якого прийнято рішення Міністерством юстиції у спірному наказі.
Виноградівській міській раді належить земельна ділянка комунальної власності в м. Виноградів, вул Комунальна, б/н з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 загальною площею 1,14 га., при цьому, Виноградівській міській раді стало відомо про реєстрацію за ФГ “ОЗЕРО” лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, лінійні споруди; благоустрій водовідвідного каналу та прилеглої території, протяжністю об`єкта - 250 метрів (водовідвідний канал закритого типу); протяжність вулиці (дороги) - 280 метрів (благоустрій дороги і пішохідної доріжки). Адреса: Закарпатська обл., Берегівський р., м. Виноградів, вулиця Північна, будинок б/н., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3188159721020 Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію державним реєстратором Великоберезької сільської ради Марочканичем В.Й. № 80387602 від 15.08.2025 р. став витяг з реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ЗК101210821546, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ та Технічний паспорт (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: TI01:9778-6285-1559-5489, виданий 06.08.2025, видавник: ЄДЕССБ, документ отримано з ЄДЕССБ.
Представник зазначає, що рішення державного реєстратора Великоберезької сільської ради Марочканичем В.Й. №80387602 від 15.08.2025 р. прийняте з порушенням норм та принципів встановлених ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” з огляду на те, що зареєстрований об`єкт не є нерухомим майном у розумінні ст. 5 ЗУ “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, оскільки державний реєстратор Марочканич В.Й. належним чином не перевірив інформацію з ДЗК та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, не виявив суперечності між відомостями вказаними у цих документах стосовно адреси та власника майна та прийняв незаконне рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Наслідки незаконних дій державного реєстратора. 
Внаслідок незаконної реєстрації лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, лінійні споруди; благоустрій водовідвідного каналу та прилеглої території, протяжністю об`єкта - 250 метрів (водовідвідний канал закритого типу); протяжність вулиці (дороги) - 280 метрів (благоустрій дороги і пішохідної доріжки) у ФГ «Озеро» могло виникнути першочергове право на оренду та викуп земельної ділянки комунальної власності. Фактично вибуло з фактичного володіння, користування та розпорядження міської ради дорога та пішохідна доріжка протяжністю 280 метрів. 
Тобто, за участю даного державного реєстратора здійснено фактичне захоплення комунального майна та заподіяно збитки Виноградівській міській раді.

Представником Виробничого кооперативу “Геліос” до суду були подані письмові пояснення, відповідно до яких повністю підтримано позицію відповідача - Міністерства юстиції України та Виноградівської міської ради.
Окремо наголосив щодо відсутності порушеного права у позивачки внаслідок прийняття спірного наказу Міністерства юстиції України та необхідності застосування правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 р. по справі №180/1173/16-а щодо ознак порушень прав позивача в адміністративних справах. 
Безспірною вважає позицію Міністерства юстиції України, про те, що спірним наказом було поновлено права та інтереси Виноградівської міської ради на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312.
Підтримано позицію відповідача - Міністерства юстиції України та Виноградівської міської ради, що реєстрація права власності на «лінійний об`єкт інженерно-транспортної інфраструктури, лінійні споруди; благоустрій водовідвідного каналу та прилеглої території», який не є складовою меліоративних мереж є протиправною, незаконною та суперечить Закону і Порядку про державну реєстрацію.
Наявність суперечностей (відомості не відповідають дійсності) в поданих до реєстратора документах.
Окремо наголосив, що з огляду на предмет даної справи не може досліджуватися правомірність "передачі земельної ділянки у постійне користування третьої особи" - Виробничому кооперативу “Геліос”.
А право постійного користування земельною ділянкою Виробничого кооператива “Геліос” з 1992р. врегульовано Прикінцевими та перехідними положеннями ЗУ "Про державний земельний кадастр", де чітко визначено статус земель право власності (користування) яких виникло до 2004р. окремо просив взяти до увагии Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005р. де захищається чинне право користування земельною ділянкою.

Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 12.09.2025 року Виноградівською міською радою до Міністерство юстиції України було подано скаргу про визнання прийнятим з порушенням Закону та анулювання рішення про державну реєстрацію прав державного реєстратора Великоберезької сільської ради Берегівського району Марочканича Володимира Йосиповича № 80387602 від 15.08.2025 р. про реєстрацію за Фермерським господарством «Озеро» лінійного об`єкту інженерно-транспортної інфраструктури, лінійні споруди; благоустрій території, водовідвідного каналу та прилеглої території, протяжність об`єкта - 250 метрів (водовідвідний канал закритого типу); протяжність вулиці (дороги) - 280 метрів (благоустрій дороги і пішохідної доріжки). Кількість оглядових колодязів - 8. Адреса: Закарпатська обл., Берегівський р., м. Виноградів, вулиця Північна, будинок б/н., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3188159721020. 
На підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 26.12.2025 за результатом розгляду скарги Виноградівської міської ради від 12.09.2025 № 02.1- 22/3087, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.09.2025 за № СК-3672- 25, наказом Міністерства юстиції України №3666/5 від 31.12.2025 наказано: 
Пунктом 1: Скаргу Виноградівської міської ради від 12.09.2025 року №02.1- 22/3087 задовольнити. 
Пунктом 2: визнати прийнятим з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анулювати рішення державного реєстратора Великоберезької сільської ради Берегівського району Закарпатської області Марочканича В.Й. від 15.08.2025 року №80387602; 
Пунктом 4: виконання пункту 2 цього наказу покласти на Офіс протидії рейдерству.
Не погоджуючись із таким наказом, позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Міністерство юстиції України здійснює розгляд скарг у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 зі змінами (далі по тексту - Порядок № 1128).
Відповідно до статті 7 Закону Міністерство юстиції України:
1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;
2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;
3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;
4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;
5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;
6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;
7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;
8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;
9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;
9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;
10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 37 Закону визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також дії, пов`язані з автоматичною державною реєстрацією прав, можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або до суду.
Рішення, дії або бездіяльність Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до суду.
Міністерство юстиції України розглядає:
1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;
2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;
3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.
Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів особою, права якої порушено, протягом двох місяців з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення своїх прав, але не пізніше одного року з дня прийняття відповідного рішення, здійснення дії або бездіяльності.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації подається у письмовій формі безпосередньо до суб`єкта розгляду скарги та має містити відомості про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), номер телефону та/або адресу електронної пошти, суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, а також прохання (вимоги) скаржника та дату складення скарги.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації має бути підписана скаржником або його представником. Така скарга може бути подана в електронній формі за умови підписання її скаржником або його представником з використанням кваліфікованого електронного підпису або застосуванням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". До скарги, підписаної представником, додаються докази на підтвердження його повноважень.
До скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що подається представником скаржника, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена у встановленому порядку.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що подана особою, яка не має на це повноважень, або не містить відомостей про прізвище, ім`я, по батькові (найменування) скаржника, його місце проживання (місцезнаходження), суть (реквізити) оскаржуваного рішення, дій або бездіяльності, обставини, якими обґрунтовується порушення прав скаржника, дати, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав (якщо зазначення такої дати є обов`язковим), підпис скаржника або його представника, повертається скаржнику на підставі мотивованого рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу не пізніш як через 15 днів з дня її надходження.
Повернення скарги не позбавляє скаржника права на повторне її подання у встановленому порядку.
Перебіг строку на оскарження зупиняється з дня подання скарги до дня її повернення скаржнику.
Подання скарги не зупиняє дію реєстраційної дії, що оскаржується.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, розгляд якої не належить до компетенції Міністерства юстиції України, його територіального органу, не пізніше п`яти днів з дня її надходження направляється за належністю, про що повідомляється скаржник.
За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:
про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);
про залишення скарги без розгляду по суті.
Міністерство юстиції України, його територіальні органи залишають скаргу на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації без розгляду по суті, якщо:
1) встановлений цим Законом для подання скарги строк сплив до дня її подання;
2) Міністерством юстиції України, його територіальним органом за результатами розгляду скарги з такого самого питання вже приймалося рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні;
3) наявна інформація про відкрите за заявою скаржника судове провадження, предметом якого є оскарження тих самих рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації;
4) скаргу подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю у сфері державної реєстрації не порушено;
5) скаргу подано особою, яка не має на це повноважень;
6) скаржником подано до Міністерства юстиції України, його територіального органу заяву про залишення скарги без розгляду;
7) набрало законної сили судове рішення, яким оскаржуване рішення скасовано або оскаржувані дії, бездіяльність у сфері державної реєстрації прав визнані вчиненими з порушенням цього Закону та скасовані;
8) скаргу подано на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації, що прийняті, вчинені до 1 січня 2016 року.
У разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про:
1) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора (про державну реєстрацію прав, про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав), анулювання рішення територіального органу Міністерства юстиції України.
Підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є:
а) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 2-1, 4 частини першої статті 3 цього Закону. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну засаду державної реєстрації прав (з посиланням на відповідне положення цього Закону), з порушенням якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав;
б) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав за наявності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, відмови в державній реєстрації прав або зупинення державної реєстрації прав. У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну підставу (з посиланням на відповідне положення цього Закону), всупереч якій державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав;
в) Міністерством юстиції України встановлено, що державний реєстратор прийняв рішення про державну реєстрацію прав всупереч санкціям, застосованим відповідно до Закону України «Про санкції». У такому разі Міністерство юстиції України у своєму рішенні зазначає конкретну санкцію (з посиланням на відповідне положення Закону України «Про санкції»), всупереч якій державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав визнається прийнятим з порушенням цього Закону та анулюється виключно у разі неможливості відновлення порушеного права скаржника шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 цієї частини.
Не можуть бути підставою для визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора допущені ним формальні (несуттєві) помилки, які не впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.
Одночасно із визнанням прийнятим з порушенням цього Закону та анулюванням рішення державного реєстратора, анулюванням рішення територіального органу Міністерства юстиції України, а також у разі відсутності підстав для їх анулювання Міністерство юстиції України може прийняти одне із рішень, передбачених пунктами 4-6 цієї частини;
2) виправлення технічної помилки, допущеної державним реєстратором, або про зобов`язання державного реєстратора виправити допущену ним технічну помилку;
3) зобов`язання державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав усунути допущені ними порушення з визначенням строків виконання такого зобов`язання;
4) тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.
У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або про анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерством юстиції України або його територіальним органом, яким прийнято відповідне рішення, протягом п`яти робочих днів вирішується питання про передачу на розгляд іншого державного реєстратора документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора. У разі якщо інші державні реєстратори, які перебувають у трудових відносинах з відповідним суб`єктом державної реєстрації прав, відсутні або державним реєстратором є нотаріус, такі документи передаються до територіально найближчого суб`єкта державної реєстрації прав, що має не менше трьох державних реєстраторів, які мають доступ до Державного реєстру прав, або іншому нотаріусу (нотаріусам) за попереднім погодженням із ним (ними). У разі прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав стосовно нотаріуса такому нотаріусу забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону;
5) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;
6) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.
Рішення про визнання вчиненою з порушенням цього Закону та скасування реєстраційної дії, про анулювання доступу державного реєстратора до Єдиного державного реєстру, про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України за результатами розгляду відповідної скарги приймаються виключно Міністерством юстиції України.
У разі якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації виявлено порушення законодавства, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних чи юридичних осіб, Міністерство юстиції України, його територіальні органи вживають заходів для повідомлення про це правоохоронних органів.
У разі визнання вчиненою з порушенням цього Закону та скасування реєстраційної дії Міністерство юстиції України забезпечує відновлення попереднього становища, яке існувало до проведення такої реєстраційної дії, шляхом внесення відомостей до Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.
Згідно пункту 2 Порядку № 1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом. Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.
Пунктом 5 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет пересилання її за належністю відповідному територіальному органу чи Мін`юсту, а також встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме:
1) оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом;
2) наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін;
3) наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави;
4) наявність рішення Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання;
5) здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника;
6) подання скарги особою, яка не має на це повноважень;
7) закінчення встановленого законом строку подачі скарги;
8) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.
Частиною другою пункту 8 Порядку № 1128 передбачено, що якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.
Пунктом 9 Порядку № 1128 передбачено, що під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:
1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;
2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;
3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;
4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;
5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.
За результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мінюст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволення з підстав, передбачених законом.
Рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні, висновок колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) або їх засвідчені копії розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після прийняття рішення Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.
За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Згідно матеріалів справи 26 грудня 2025 року центральною Колегією Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції повторно розглядалась скарга Виноградівської міської ради від 12.09.2025 №02.1-22/3087, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.09.2025 за №СК-3672-25, відповідно до пункту 11 розділу ІІІ Положення про Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09. 01.2020 № 71/5 (зі змінами і доповненнями), у зв`язку з дорученням Міністерства юстиції України від 10.12.2025 за № 165/1/48-25/08. 
Зі змісту скарги, колегією встановлено, що скаржник є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 на якій розташований водовідвідний канал, щодо якого прийнято оскаржуване рішення. Скаржник зазначав, що на підставі оскаржуваного рішення державний реєстратор ОСОБА_2 відкрив розділ у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на водовідвідний канал та зареєстрував право власності на нього за ФГ «Озеро». Скаржник зазначив, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що підлягає анулюванню, оскільки державна реєстрація прав на водовідвідний канал відбулася з порушенням вимог реєстраційного законодавства, а саме за відсутністю усіх необхідних для такої державної реєстрації прав документів, а також зазначений об`єкт не є нерухомим майном, речові права на яке підлягає державній реєстрації відповідно до Закону. 
Перевіривши відомості Державного реєстру прав було встановлено, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Марочканичем В.Й. за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 13.08.2025 № 68389677, поданої уповноваженою особою ФГ «Озеро» Довжанин М.П., до якої додано технічний паспорт від 06.08.2025 № TI01:9778-6285-1559-5489, виданий фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , який отримано в результаті взаємодії з Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва та Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ від 25.08.2021 №3К101210821546, в яких зазначено, що об`єктом технічної інвентаризації є споруда, код ДКБС2152.5 - дамби, загати та інші водозахисні насипні споруди, ідентифікатор об`єкта нерухомого майна не призначено, найменування згідно проекту будівництва – благоустрій водовідвідного каналу та прилеглої території біля вул. Комунальна б/н на території Виноградівської міської ради, Закарпатської області, вид будівництва - капітальний ремонт. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону № 1952-IV.
Дослідивши відомості Державного реєстру прав колегія встановила, що державному реєстратору Марочканичу В.Й. для державної реєстрації не був поданий документ, що підтверджує присвоєння водовідвідному каналу адреси, технічний паспорт не містить інформації про земельну ділянку, на якій розташований об`єкт інвентаризації. У витязі місцем розташування об`єкта будівництва - благоустрою водовідвідного каналу, зазначена земельна ділянка 2121210100:07:006:0143, яка має цільове призначення - для ведення фермерського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та власником якої є ОСОБА_4 . Проте зі змісту пояснень, наданих по суті скарги ФГ «Озеро» встановлено, що водовідвідний канал розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312, яка належить скаржнику - міській раді. 
08.07.2025 ФГ «Озеро» звернталося до Виноградівської міської ради з заявою щодо надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки на якій проведено комплекс робіт з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, формування земельної ділянки з метою подальшого отримання законних прав на цю земельну ділянку. Вищезазначене також підтверджує, той факт, що на момент вчинення реєстраційних дій на підставі оскаржуваного рішення ФГ «Озеро» не мало будь-яких речових прав на земельну ділянку на якій розташовано водовідвідний канал.
Таким чином, оскільки оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Марочканичем В.Й. на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття речових прав на водовідвідний канал, крім того речові права на водовідвідний канал не підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, отже реєстраційні дії на підставі цього рішення призвели до порушення загальних засад державної реєстрації, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.
Оскільки оскаржуване рішення прийняте державним реєстратором Марочканичем В.Й. за наявності підстав про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону № 1952-IV та відмови у державній реєстрації прав, передбаченої пунктами 1, 8 статті 24 Закону № 1952-IV, а також з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, визначених пунктами 1, 4 частини 1 статті 3 Закону № 1952-IV, а саме щодо гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права па нерухоме майно та їх обтяження та внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а допущені при його прийнятті порушення не є формальними (несуттєвими) помилками та впливають на об`єктивність, достовірність та повноту відомостей Державного реєстру прав, тому враховуючи, що відновлення порушених прав неможливе шляхом прийняття Міністерством юстиції України рішень, передбачених пунктами 2 і 3 частини 7 статті 37 Закону № 1952-IV, оскаржуване рішення підлягає анулюванню. 
Відповідач наділений повноваженнями з розгляду скарг та анулювання рішень державних реєстраторів, що прийняті з порушенням Закону №1952-IV, а отже, Колегією в межах повноважень було встановлено, що оскаржуване рішення, прийняте державним реєстратором Марочканичем В.Й., не відповідає законодавству у сфері державної реєстрації, оскільки прийняте за наявності підстав про залишення заяви про державну реєстрацію прав без руху, відмови у державній реєстрації прав, а також з порушенням загальних засад державної реєстрації прав, а відповідна державна реєстрація проведена з порушенням законодавства та прийнято наказ від 31.12.2025 року за №3666 «Про задоволення скарги».

Позивачкою не долучено до позовної заяви будь-яких доказів, що підтверджують її права на земельну ділянку з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312. Предметом розгляду скарги Виноградівської міської ради Закарпатської області, як власника земельної ділянки, була неправомірна державна реєстрація права за ФГ «Озеро» на водовідний канал, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312. 
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, або адміністратор за випуском облігацій, який подає позов до адміністративного суду на захист прав, свобод та інтересів власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Згідно зі статтею 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Завданням адміністративного судочинства, за змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Водночас, за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". У цьому ж Рішенні зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.
Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Правова позиція щодо тлумачення поняття "законний інтерес" викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 по справі № 522/3665/17. У цій постанові Суд звернув увагу на те, що заінтересованість позивача повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача. Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому. Тому для відкриття провадження у справі недостатньо лише твердження позивача, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу. Проаналізувавши правові норми, Верховний Суд у згаданій постанові визначив, що законний інтерес має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її"); (д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень. 
Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист, передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. 
Суд акцентує увагу на тому, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що у зв`язку з прийняттям рішення чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. 
Саме по собі порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведення позивачем наявності порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими рішенням чи діями. 
У рішенні від 20 лютого 2019 року по справі № 522/3665/17 Верховний Суд зазначив, що у разі встановлення обставин, що свідчать про очевидну відсутність законного інтересу (матеріально-правової заінтересованості), адміністративний суд не має юрисдикції для розгляду справи і відмовляє у відкритті адміністративного провадження. Якщо ж очевидних ознак відсутності матеріально-правової зацікавленості на стадії відкриття провадження не встановлено, суд, за наявності інших законних передумов, відкриває провадження. Якщо очевидні ознаки відсутності матеріально-правової зацікавленості виявлені після відкриття провадження, суд має право закрити провадження. При цьому, у вказаному рішенні зазначено, що оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію. Встановлення відсутності матеріально-правової заінтересованості позивача є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.04.2024 року по справі № 180/1173/16-а зазначено: «… Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність порушення дією, рішенням або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально вираженого права чи інтересу особи, яка стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному та нематеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити, чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання адміністративного судочинства».
Отже, позивачем у позовній заяві не зазначено та не доведено належними доказами, яким чином наказ Міністерства юстиції № 3666/5 прийнятий щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 порушує права позивача. 
Посилання позивача на порушення її прав як власника суміжної ділянки та співвласника земель ФГ «Озеро» також не змінює правової оцінки. 
ФГ «Озеро» є окремою юридичною особою, яка самостійно набуває та здійснює цивільні права і обов`язки. 
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 80 Цивільного кодексу України юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. 
Отже, права фермерського господарства не є правами власника суміжної ділянки та співвласника земель. У разі якщо порушення мало місце щодо прав ФГ «Озеро», належним суб`єктом звернення є саме юридична особа, а не співвласник земель. 
Доводи позивача щодо існування так званої «презумпції винуватості суб`єкта владних повноважень», зокрема твердження про те, що «в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини» та що «презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження Позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів», є юридично помилковими, не відповідає судовій практиці та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм КАС України.

Слід зазначити, що в межах даної справи з огляду на предмет позову не можуть розглядатися підстави здійснення права власності територіальної громади щодо земельної ділянки з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312 та користування земельної ділянки ВК «Геліос». 

Підставою позову є дії Міністерства юстиції України щодо скасування запису про право власності ФГ «Озеро» на об`єкт благоустрою водовідвідного каналу, зазначена земельна ділянка 2121210100:07:006:0143, яка має цільове призначення – для ведення фермерського господарства, розташована за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н, м. Виноградів, вул. Північна, 29 та власником якої є ОСОБА_4 .
В межах даного спору можуть та мають розглядатися дії державного реєстратора Марочканича В.Й. при внесенні до ДРПНМ «благоустрою водовідного каналу», а не правовідносини третіх осіб – Виноградівської міської ради та ВК «Геліос».

Рішенням Виноградівської міської ради від 12.05.1992 року виділено Кооперативу «Геліос» земельну ділянку площею 1,14 га. під будівництво виробничої бази по вул. Комунальній. 
На підставі цього рішення було видано Акт на право користування земельною ділянкою зареєстрований у Книзі записів користування землею за №150 серії Б №010092. 
Пунктом 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. 
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.09.2005 №5-рп/2005 вказав, що стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у разі добровільного звернення осіб. 
Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не підлягає обов`язковій заміні. Громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом. 
Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» - земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номеру. 
З метою ефективного використання земель комунальної власності, упорядкування обліку комунального майна, відповідно до пункту 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.25, ст.35, ст.57 Закону України «Про землеустрій», ст. 21 Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» від 5 червня 2019 р. № 476, рішення Виноградівської міської ради народних депутатів восьмої сесії 21-го скликання від 12.06.1992 р., керуючись ст.12, 83, 186 Земельного кодексу України, взявши до уваги план земельної ділянки, 20.05.2025 р. Виноградівською міською радою надано дозвіл Виробничому кооперативі “Геліос” на розроблення технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельної ділянки, розташованої на території Виноградівської міської територіальної громади площею 1, 14 га. по вул. Комунальній в м.Виноградів, надану в постійне користування кооперативу відповідно до рішення Виноградівської міської ради народних депутатів восьмої сесії 21-го скликання від 12.06.1992 р.
Рішенням Виноградівської міської ради від 01.09.2025 р. №4473 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки комунальної власності площею 1,14 га. з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312. Таким чином, в зв`язку з чинністю рішення Виноградівської міської ради про виділення земельної ділянки ВК «Геліос», видачею уповноваженим органом акту на право користування землею зареєстрований у Книзі записів користування землею за №150 серії Б№010092 та належного формування й присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки на підставі затверджених органом місцевого самоврядування технічної документації, відсутні підстави вважати що третя особа є неналежним землекористувачем земельної ділянки площею 1,14 га. з кадастровим номером 2121210100:07:006:0312.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.2, 5, 19, 77, 139, 262, 243, 246 КАС України, суд – 
В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Фермерське господарство "Озеро", Виноградівська міська рада, Виробничий кооператив “Геліос” про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 31.12.2025 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	П.П.Микуляк