Справа №676/6116/25
Номер провадження 2/676/702/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року   м. Кам`янець - Подільський 
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області 
в складі: головуючого - судді   Бондара О.О.
з участю секретаря судового засідання  Коротун В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ТОВ «СВЕА ФІНАНС» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за Кредитним договором, - 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 05.11.2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 76687219 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».В подальшому внаслідок укладення договорів факторингу від 22.05.2024 року, Позивач набув права вимоги до Відповідача за вищевказаним кредитним договором. У зв`язку із чим просить стягнути із Відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 76687219 року у розмірі 20 610,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позову зазначив, що просить справу розглядати у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду.
Відповідач в судове засідання не з`явився, через електронний суд подав заяву, про розгляд справи у його відсутності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних причин: Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей". Зокрема, це стосується частини 15 статті 14 цього закону, яка звільняє військових від сплати відсотків за користування кредитами, а також штрафів та пені за прострочення платежів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Судом встановлено, що 05.11.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 76687219, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Розділу 1 Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 4000,00 грн, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. Відповідно до розділу 2 Договору Позика надається строком на 30 днів.
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», свої зобов`язання за Договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника, яку Позичальник вказав при оформленні позики. 
Згодом, Позичальник звернувся до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» шляхом вчинення дій в відповідному розділі ІТС Товариства і ініціював внесення змін до Договору в частині збільшення суми позики на 2000,00 грн.
22.05.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-14/24.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-14/24, заборгованість ОСОБА_1 за Договором Позики №76687219 станом на дату відступлення склала: 20 610,00 грн. 
1.Заборгованість за основним боргом - 6000,00 грн. 
2.Заборгованість по відсотках - 14610,00 грн. 
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцять статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 526, частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування кредитом , суд виходить з наступного.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»
На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд вважає , що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.

Пунктом 2 договору позики від 05 листопада 2023 року №76687219 передбачено надання позики в сумі 4000 гривень, що строк позики становить 30 днів дата повернення позики 04 грудня 2023 року   базова денна % ставка за користування кредитом становить 2,5 % ( т1, а.с. 61).
21 листопада 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду до договору позики від 05 листопада 2023 року №76687219 , згідно умов якого сума позики була збільшена до 6000 гривень.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження продовження строку користування позикою, а договір позики не містить умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування процентів після закінчення строку, на який надано позику, тобто після 04 грудня 2023 року .

КЦС ВС при розгляді справи № 234/3840/15-ц (61-3014св22), у Постанові від 07.06.2023 року висловив позицію , що суд, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.
З розрахунку заборгованості за договором позики від 05 листопада 2023 року №76687219 з врахуванням внесених змін від 21 листопада 2023 року вбачається, що позивачем нарахована заборгованість по сплаті процентів в сумі 1110 гривень . 
Таким чином станом на 04 грудня 2023 року відповідач мав сплатити за договором позики 7110 гривень 00 коп. , з яких заборгованість по тілу - 6000 гривень та проценти за користування позики – 1110 гривень. 
Крім того з даного розрахунку вбачається, що відповідачем було сплачено заборгованість в сумі 2880 гривень. 
Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість по тілу позики в сумі 4230 гривень 00 коп. (7110 гривень 00 коп. - 2880 гривень 00 коп. ). 

Відповідач при вирішенні спору просить застосувати вимоги п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо вирішення позовних вимог про стягнення процентів . 

Відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Позивач почав проходити службу в складі ЗСУ з березня 2024 року, що підтверджується довідкою про його доходи від 19 січня 2026 року за № 2248849 і станом з 05 листопада 2023 року по 04 грудня 2023 року не мав статусу військовослужбовця Збройних Сил України та на нього в цей період поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховуючи ст. 141 ЦПК України вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,60 грн. пропорційно до розміру суми задоволених позовних вимог, які задоволенні в розмірі 20,5 % від суми заявлених позовних вимог. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 525, 526, 612, 1050 ЦК України, ст. 258 - 260 , 263 - 265ЦПК України , суд, -
в и р і ш и в:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за Договором №76687219 від 05.11.2023 року у розмірі 4230 гривень 00 коп. та судовий збір у розмірі 496 гривень 60 коп. 
В стягненні з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованості по процентах – 14610 гривень відмовити. 
На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного рішення .
Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.
Позивач: ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ( бул. Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03126, код ЄДРПОУ: 37616221 ).
Відповідач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків:  НОМЕР_1 ).

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду       Бондар О.О