ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року	справа № 380/20312/24 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Раєнко О.В., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу №380/20312/24
за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Сармат», представник- Федоренко А.С.	
до    про	Головного управління ДПС у Львівській області, представник- Дорош А.Б.  скасування податкових повідомлень - рішень, -	

ВСТАНОВИВ:

Позивач – ТОВ «ТК Сармат» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до ГУ ДПС у Львівській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати:
- Податкове повідомлення-рішення форми «П» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22409/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22419/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «В1» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22426/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «ПН» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22382/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22386/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «ПС» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22391/13-01-07-04;
- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21 травня 2024 року № 22393/13-01-07-04.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними та просить їх скасувати з огляду на наступне.
- Податкове повідомлення-рішення форми «ПН» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 за № 22382/13-01-07-04 та податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22393/13-01-07-04 в частині встановлення штрафу, податкового зобов`язання та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з ПДВ в результаті господарської операції з ФОП ОСОБА_1 є протиправними, оскільки в Акті перевірки вказано, що позивачем 16.08.2018 із ФОП ОСОБА_1 підписано договір купівлі-продажу № 4641/2018/1068225 транспортного засобу (сідельного тягача Renault Magnum DXI 520, 2011 р.в.), передача якого відбулася на підставі видаткової накладної № 11 від 16.08.2018, а податкова накладна не була зареєстрована і не було задекларовано податкових зобов`язань в загальній сум ПДВ 58 333 грн. 
Проте, зазначене в Акті перевірки не відповідає дійсності, передача транспортного засобу покупцю та оформлення відповідної видаткової накладної № 11 відбулися 03.09.2018, що безпосередньо вказано у видатковій накладній. Відповідно 03.09.2018 складено податкову накладну № 248 та зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.09.2018 і таким чином, до податкового зобов`язання позивача було включено суму ПДВ в розмірі 58 333,34 грн.
- Податкове повідомлення-рішення форми «П» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22409/13-01-07-04 та податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22419/13-01-07-04, якими визнано завищеною суму від`ємного значення з податку на прибуток підприємств та збільшено суму зобов`язання та визначено штрафні (фінансові) санкції (штрафи) з податку на прибуток підприємств за наслідками господарських операцій із ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 є протиправними, оскільки віднесені до безтоварних операцій, які не мають ділової мети для платника податків реальні господарські операції, що відбулися, завдяки яким було сформовано не лише витрати, але і доходи позивача.
Позивач займається господарською діяльністю на ринку внутрішніх та міжнародних автомобільних перевезень. Ділова мета експедиторської діяльності полягає в отриманні економічної маржі від різниці вартості перевезення для замовника і вартості його виконання перевізником. При цьому кількість експедиторів в ланцюжку законом не обмежується, а визначається ринком. Більше того, специфіка діяльності позивача як експедитора полягає в тому, що підприємство, залучаючи третіх осіб до виконання перевезення, не повинно утримувати вантажні транспортні засоби, які використовуються для перевезень, нести витрати із їх ремонту, купівлі пального, організовувати робочий час водіїв, як працівників, нести витрати на оплату праці водіїв тощо. Таким чином, передання виконання замовлення на перевезення в ролі експедитора для позивача має конкретну, економічно вимірювану ділову мету – мінімізацію витрат на утримання та організацію роботи транспортних засобів та їх водіїв при отриманні доходів від здійснення експедиторської діяльності. Ті транспортні засоби, які перебувають у власності позивача, з описаних вище економічних мотивів позивач не експлуатує самостійно, а передає в оренду ФОПам, які безпосередньо здійснюють на них свою господарську діяльність із перевезень, відповідаючи за їх технічний стан, несучи витрати щодо їх належного забезпечення, закуповуючи пальне, запасні частини тощо. ФОП може не лише орендувати транспортний засіб, але і викупити його і продовжувати надавати послуги на ринку перевезень вже власним транспортом. При цьому орендовані транспортні засоби до їх викупу ФОПом залишаються у власності позивача, саме позивач вказується власником у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим пояснюється проставлення штампу позивача у CMR, а саме забезпечення відповідності між даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та міжнародної транспортної накладної, за якою здійснюється перевезення відповідним транспортним засобом.
Позивач, здійснюючи свою діяльність на ринку транспортно-експедиторських послуг, конкурує не лише за замовлення, але і за перевізників, які ці замовлення можуть виконати за найменшу ціну (в цьому полягає очевидна економічна мета: отримати від замовника якомога більшу суму, яку дозволить ринкова ситуація, та сплатити перевізнику якомога меншу суму, яку дозволить ринкова ситуація). Більшість одноосібних перевізників на ринку перевезень в Україні, які володіють одним або кількома сідельними тягачами та причепами здійснюють діяльність як фізичні особи-підприємці, перебуваючи на ІІ групі спрощеної системи оподаткування. Перевізники-ФОПи, які використовують ІІ групу спрощеної системи оподаткування в силу прямих приписів п.п. 2 п. 291.4. ПК України, не можуть надавати ні транспортних, ні експедиторських послуг позивачу, який не є платником єдиного податку, а тому без залучення експедиторів ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , які перебувають на спрощеній системі оподаткування ІІІ групи, позивач, виконуючи замовлення своїх клієнтів, залишиться без великої частини ринку перевізників, за яких можна конкурувати, та яким можна доручати здійснення перевезень, що було б конртпродуктивним, суперечило описаній вище діловій меті та очевидно не сприяло б отриманню доходів позивачем. 
Вказане спростовує висновок контролюючого органу, що операції позивача із ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 не носили реального характеру та не мали ділової мети. Без залучення цих експедиторів жодне із перевезень, яке було виконане платником єдиного податку ІІ групи не відбулося б, а кошти від замовника до позивача не поступили б.
Надані під час перевірки договори, заявки на перевезення, акти наданих послуг, CMR, ТТН по взаєморозрахунках із ФОП ОСОБА_2 підтверджують, що позивач укладало з ФОП ОСОБА_2 . Договір № 01/04/2021 на транспортно-експедиційні послуги від 01.04.2021. В свою чергу ФОП ОСОБА_2 , як експедитор, уклала договори із перевізниками – ФОП ОСОБА_4 (Договір № 01/04/2021/3 на транспортно-експедиційні послуги від 01 квітня 2021 року), ФОП ОСОБА_5 (Договір № 28/06/22-1 на транспортно-експедиційні послуги від 28 червня 2022 року), ФОП ОСОБА_6 (Договір № 04/07/22-2 на транспортно-експедиційні послуги від 04 липня 2022 року), ФОП ОСОБА_7 (Договір № 05/07/22-1 на транспортно-експедиційні послуги від 05 липня 2022 року), ФОП ОСОБА_8 (Договір № 28/08/2021 на транспортно-експедиційні послуги від 28 серпня 2021 року) та ін. За цими договорами було здійснено сотні перевезень, в т.ч. у міжнародному сполучені із перетином державного кордону, замитненням і розмитненням товарів, які перевозилися, а в Акті перевірки всі ці перевезення названо такими, що не відповідають умовам реальності операції. На підтвердження реальності по кожному із перевезень подаємо суду акт надання послуг між замовником перевезення та позивачем як експедитором, рахунок на оплату послуг транспортних та експедиційних послуг, заявку (або договір заявку на транспортне експедирування вантажу), міжнародну товарно-транспортну накладну CMR (якщо здійснювалося експедирування вантажу в міжнародному сполученні) або товарно-транспортну накладну – ТТН (якщо здійснювалося експедирування вантажу у внутрішньому сполученні), акт надання послуг між ФОП ОСОБА_2 та позивачем, рахунок на оплату послуг ФОП ОСОБА_2 , акт надання послуг між ФОП ОСОБА_2 та перевізником.
У випадку здійснення перевезення у міжнародному сполученні, тобто з перетином митних кордонів України та оформлення CMR остання має відмітку митних органів, що в принципі виключає будь-які сумніви у реальності цих операцій, перевезення реального вантажу, витрат на його здійснення (пальне тощо).
Надані під час перевірки договори, заявки на перевезення, акти наданих послуг, CMR, ТТН по взаєморозрахунках із ФОП ОСОБА_3 підтверджують, що позивачем укладено з ФОП ОСОБА_3 . Договір № 27/09/2022 на транспортно-експедиційні послуги від 27 вересня 2022 року. В свою чергу ФОП ОСОБА_3 , як експедитор, уклав договори із перевізниками – ФОП ОСОБА_9 (Договір № 04/05/23-1 на транспортно-експедиційні послуги від 04 травня 2023 року), ФОП ОСОБА_8 (Договір № 011022-3 на транспортно-експедиційні послуги від 01 жовтня 2022 року), ФОП ОСОБА_4 (Договір № 011022-4 на транспортно-експедиційні послуги від 01 жовтня 2022 року), ФОП ОСОБА_10 (Договір № 011022-2 на транспортно-експедиційні послуги від 01 жовтня 2022 року) та ін. За цими договорами було здійснено сотні перевезень, в т.ч. у міжнародному сполучені із перетином державного кордону, замитненням і розмитненням товарів, які перевозилися, а в Акті перевірки всі ці перевезення названо такими, що не відповідають умовам реальності операції. На підтвердження реальності по кожному із перевезень подаємо суду акт надання послуг між замовником перевезення та позивачем як експедитором, рахунок на оплату послуг транспортних та експедиційних послуг, заявку (або договір заявку на транспортне експедирування вантажу), міжнародну товарно-транспортну накладну CMR (якщо здійснювалося експедирування вантажу в міжнародному сполученні) або товарно-транспортну накладну – ТТН (якщо здійснювалося експедирування вантажу у внутрішньому сполученні), акт надання послуг між ФОП ОСОБА_3 та позивачем, рахунок на оплату послуг ФОП ОСОБА_3 , акт надання послуг між ФОП ОСОБА_3 та перевізником. 
У випадку здійснення перевезення у міжнародному сполученні, тобто з перетином митних кордонів України та оформлення CMR остання має відмітку митних органів, що в принципі виключає будь-які сумніви у реальності цих операцій, перевезення реального вантажу, витрат на його здійснення (пальне тощо).
З наданих документів та пояснень вбачається, що експедиторська господарська діяльність позивача відповідає вимогам п. 14.1.36 ПК України, спрямована на отримання не лише витрат, але і доходів, кожна із операцій включала позитивну експедиторську маржу позивача, що відповідає вимогам п. 14.1.231 ПК України, а тому на виконання вимог п. 44.1 ПК України позивач здійснював облік, включаючи витрати, сплачені на користь ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 у відповідності із п.п. 5 – 7 П(С)БО 16 «Витрати».
Абсолютно аналогічні тим послугам, які на користь позивача надавали ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 , надавав також ФОП ОСОБА_8 . І Актом перевірки щодо відносин із ним було встановлено аналогічні порушення. Проте за результатами розгляду заперечень проти акту перевірки позивача, ГУ ДПС у Львівській області визнало операції із ФОП ОСОБА_8 реальними і такими, що мають розумну ділову мету. Операції між позивачем та ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 не відрізняють від операцій із ФОП ОСОБА_8 , а тому їх оцінка у тому ж періоді, щодо таких самих відносин з точки зору будь-якого розумного стороннього спостерігача не може бути іншою.
- Податкове повідомлення-рішення форми «ПН» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22382/13-01-07-04 та податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22393/13-01-07-04 в частині встановлення штрафу, податкового зобов`язання та штрафної (фінансової) санкції (штрафу) з ПДВ в результаті господарських операцій із продажу вживаних транспортних засобів нижче балансової вартості не відповідає визначенню основних засобів, а тому є протиправним.
Одним із напрямків господарської діяльності позивача є продаж вживаних транспортних засобів, які закуповуються в країнах ЄС і продаються суб`єктам господарювання в Україні. У Акті перевірки зазначено транспортні засоби, які було продано позивачем за ринковою ціною, яка підтверджена актами оцінки суб`єктів оціночної діяльності, які надавалися інспекторам під час перевірки, до змісту яких не було жодних заперечень і які не вказані, як відсутні.
При цьому в Акті перевірки зазначено, що встановлення порушення відбулося на підставі п. 189.1 ПК України, яким визначено, що база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції. Однак контролюючим органом не враховано, що для позивача більшість із проданих транспортних засобів не попадають в категорію необоротних активів.
Відповідно до п. 3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», необоротні активи - всі активи, що не є оборотними, а оборотні активи - гроші та їх еквіваленти, що не обмежені у використанні, а також інші активи, призначені для реалізації чи використання протягом операційного циклу чи протягом дванадцяти місяців з дати балансу.
На думку позивача, активи, які не використовуються 12 місяців або більше не можуть вважатися необоротними, а тому застосування до операцій з їх поставки правила про визначення бази оподаткування не нижче балансової вартості не є правомірним. 
- Податкове повідомлення-рішення форми «Р» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22386/13-01-07-04 та податкове повідомлення-рішення форми «ПС» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22391/13-01-07-04, складені за результатами операцій позивача із нерезидентами є протиправними, оскільки відповідні довідки про резидентність контрагентів є в наявності.
В Акті перевірки наведено перелік нерезидентів, в яких позивач замовляв послуги із перевезення, а також наведено перелік грошових переказів на користь таких нерезидентів.
Відповідач при здійсненні перевірки не взяв до уваги надані довідки про резидентність компаній: KV TRANS Sp. z o.o. (Довідка про податкове резидентство за формою CFR-1 № 1820-SOB.4060.32.2023 від 21.03.2023), ELEGANT TRANS s.r.o. (Довідка про податкове резидентство № 100017210/2024 від 03.01.2024), AUTOFORTUNA Sp. z o.o. (Довідка про податкове резидентство за формою CFR-1 № 02059 від 09.08.2022) AUTOFORTUNA Sp. z o.o. (Довідка про податкове резидентство за формою CFR-1 № 00023 від 13.01.2023), EKVATOR FRUIT Sp z o.o. (Довідка про податкове резидентство за формою CFR-1 № 1804-SKI.4060.17.2024 (1804-24-005637) від 31.01.20240).
На думку позивача, резидентність в країнах з якими Україною укладено договір про уникнення подвійного оподаткування (Республіка Польща і Словацька Республіка) щонайменше частини із іноземних контрагентів, які надавали послуги фрахту позивача підтверджена документально, а тому в цій частині оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки відповідно до п. 103.2 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України.
- Податкове повідомлення-рішення форми «В1» ГУ ДПС у Львівській області від 21.05.2024 № 22426/13-01-07-04, яким встановлено суму завищення бюджетного відшкодування ПДВ не обґрунтоване ні в змісті рішення, ні в Акті перевірки жодними доказами чи змістовними твердженнями, а тому не може вважатися правомірним.
Ні зі змісту оскаржуваного рішення, ні зі змісту Акту перевірки платнику податків не зрозуміло суті встановлених щодо нього порушень, які відображені у цьому оскаржуваному рішенні. Для підтвердження належного декларування бюджетного відшкодування ПДВ платник податків подає Акт з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету від 11.11.2021 року № 21269/ 13-01-07-03/38558433, яким у цьому періоді таких порушень не встановлено. Інших актів перевірки у вказаний період немає.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду додаткові пояснення та докази, просили позов задоволити повністю.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що документальною плановою виїзною перевіркою позивача встановлено порушення вимог:
- п.5, п.6, п.7, п.11, п.19 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 ПК України, в результаті чого занижено ПНП всього у сумі 2 357 533 грн в тому числі за: 2021 рік - у сумі 31 912 грн, 2022 рік - у сумі 1 374 037 грн, 2023 рік у сумі 951 584 грн в тому числі за: І кв.2023 року - у сумі 395 165 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 307 973 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал) - у сумі 225 435 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 23 011 грн та завищено суму від`ємного значення з ПНП за 2023 рік-у сумі 1 250 700 грн;
- п.103.1, п.103.2, п.103.4, п.103.9 ст. 103 ПК України, в результаті чого занижено податок з доходу нерезидента (фрахт) всього у сумі 446 000 грн, в тому числі за: 2022 рік - у сумі 335 031 грн, за 2023 рік у сумі 110 970 грн, в т.ч. за І квартал 2023 року - у сумі 80 197 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 14 591 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал) - у сумі 5978 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 10 204 грн;
- п.120.1. ст.120 ПК України, в результаті чого підприємством неподано додаток ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік, І квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік;
- п.п. 5 п. 4 р. V Порядку №21, вимог п.185.1 ст.185; п.187.7 ст.187; п.188.1 ст.188; п.189.1 ст.189; п.198.1, п.198.2, п.198.5 «б» ст. 198; п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, в результаті чого підприємством занижено ПДВ всього у сумі 511 761 грн, в т.ч. за липень 2018 року - у сумі 14 566 грн, за серпень 2018 року - у сумі 78 693 грн, за листопад 2018 року - у сумі 3 213 грн, за грудень 2018 року - у сумі 18 398 грн, за січень 2019 року - у сумі 54 566 грн, за травень 2019 року - у сумі 1 231 грн, за червень 2019 року - у сумі 1 180 грн, за липень 2019 року - у сумі 12 238 грн, за листопад 2020 року - у сумі 39 112 грн, за грудень 2020 року - у сумі 27 082 грн, за січень 2021 року - у сумі 1 491 грн, за жовтень 2021 року - у сумі 109 523 грн, за листопад 2021 року - у сумі 106 843 грн, за березень 2022 року - у сумі 15 557 грн, за квітень 2022 року - у сумі 13 734 грн, за травень 2022 року - у сумі 7 698 грн, за вересень 2022 року - у сумі 6 636 грн та завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 240 025 грн, в т.ч. за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 гривень.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 21.05.2024 за № 22409/13-01-07-04 на загальну суму 1 250 700 грн, в тому числі завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування за 2023 рік - у сумі 1 250 700 грн та за № 22419/13-01-07-04 на загальну суму 2 562 393 грн, в тому числі основний платіж 2 056 296 грн, штрафна санкція становить 506 097 грн, відповідач зазначає:
Перевіркою повноти декларування позивачем показників рядка 02 «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» Податкових декларацій з податку на прибуток за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено їх заниження всього у сумі 14 348 097 грн, а саме: 
1. Відповідно до журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку 631 та оборотно- сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 позивач в рядку 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати відображено витрати транспортно-експедиційні послуги, оформлені актами надання послуг ФОП ОСОБА_2 на суму 9 896 758,28 грн. Вказані витрати згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства відображені відповідними проведеннями.
Згідно з даними картки бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» заборгованість станом на 31.12.2021 по ФОП ОСОБА_2 становить 3 404 601,62 грн.
В ході перевірки, на підтвердження проведених взаємовідносин надано договір, акти наданих послуг, банківські документи, ТТН, CMR, згідно яких позивачем (замовник) укладено Договір на транспортно-експедиційні послуги від 01.04.2021 за № 01/04/2021 з ФОП ОСОБА_2 (виконавець - платник єдиного податку 3 групи).
Перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (CMR,TTH) на суму 177 288 грн за 2021 рік.
До перевірки надано первинні документи, що не розкривають результати відображених в обліку транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 , оскільки в товаросупровідних документах на перевезення товарів (CMR) - перевізником значився ТОВ «ТК «Сармат». Отже, перевіркою встановлено, що ТОВ «ТК «Сармат» через ФОП ОСОБА_2 сам собі надавав послуги.
2. Перевіркою встановлено, що відповідно до журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку 631 та оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 90 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 позивач у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звітів про фінансові результати відображено транспортно-експедиційні послуги, оформлені актами надання послуг по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , вказані операції згідно за даними бухгалтерського обліку підприємства відображені відповідними проведеннями.
Позивачем (замовником) укладено договір на транспортно-експедиційні послуги від 27.09.2022 за № 27/09/2022 з ФОП ОСОБА_3 (виконавець - платник єдиного податку 3 групи).
Позивачем (замовником) укладено договір на транспортно-експедиційні послуги від 01.04.2021 за № 01/04/2021 з ФОП ОСОБА_2 (виконавець - платник єдиного податку 3 групи).
В ході перевірки, на підтвердження проведених взаємовідносин надано договір, акти наданих послуг, банківські документи, ТТН, CMR. Перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (CMR,TTH).
До перевірки надано первинні документи, що не розкривають результати відображених в обліку транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , оскільки в товаросупровідних документах на перевезення товарів (CMR) - перевізником значився ТОВ «ТК «Сармат». Отже, перевіркою встановлено, що позивач через ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , сам собі надавав транспортні послуги.
Відповідно до поданих відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (Форма № 20-ОПП) ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , не володіють автотранспортом, інформація про наявність інших об`єктів необхідних для надання послуг перевезень відсутня.
Досліджені перевіркою фактичні дані вказують на відсутність в діях позивача економічної доцільності витрат на вказані послуги та причинного зв`язку між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди, направленої на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, тобто на отримання прибутку, та наміру придбання платником податку послуг для їх подальшого використання у господарській діяльності. Надані позивачем акти наданих послуг не розкривають їх реальне надання.
Понесені витрати з надання позивачу транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , не підтверджені первинними документами, які б підтверджували фактичне надання таких послуг та їх використання у господарській діяльності платника. У зв`язку з цим, відсутнє підтвердження фактичного використання транспортних послуг не доведено їх використання підприємством у власній господарській діяльності та відсутня підстава для включення вартості даних послуг без підтвердження відповідними, складеними згідно з чинним законодавством, первинними документами до складу витрат.
Позивач зазначає, що ОСОБА_3 є одночасно директором ТОВ «ТК «Сармат».
У ТОВ «ТК «Сармат» у штаті в 2017-2023 роках перебували працівники (водії) із відповідними навиками та знаннями, а також на балансі є необхідна техніка, що дає змогу власними силами виконати роботи з перевезення вантажів.
Наслідком діяльності ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 є виключно чи переважно формування витрат для ТОВ «ТК «Сармат».
На думку відповідача, неможливо підтвердити реальність надання послуг та постачання ТМЦ ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 для позивача, у зв`язку:
- з відсутністю у ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 фізичних та технічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій;
- надані до перевірки ТОВ «ТК «Сармат» документи не підтверджують реальність надання послуг, тобто є недостовірними, мають статус формально складених та не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
При перенесенні позивачем інформації з неправомірно складеного первинного документа до облікових регістрів (відомості по бухгалтерських рахунках 631; аналізи бухгалтерських рахунків 791, 90) порушено норми ч. 5 ст. 9 Закону № 996, п.1.2 Положення № 88, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186 (далі - Інструкція № 291).
Перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податку на прибуток за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 2 357 533 грн та завищення суми від`ємного значення з податку на прибуток за 2023 рік - у сумі 1 250 700 грн, в результаті порушень податкового законодавства, позивач (внаслідок проведення операцій без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального отримання послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 завищено рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати (Форма № 2) за 2022 - 2023 роки, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 14 170 809 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 21.05.2024 за № 22386/13-01-07-04 на загальну суму 557 500 грн, в тому числі основний платіж 446 000 грн, штрафна санкція 111 500 грн та за № 22391/13-01-07-04 на загальну суму 4 080 грн, в тому числі штрафна санкція 4 080 грн, відповідач зазначає, що перевіркою встановлено, що позивач фактично за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 здійснювало виплату доходів нерезидентам: AutoFortuna Sp. z o.o., UATRANS Sp. z o.o., SFG LOG Sp.z o.o., HIGH SPEED LOGISTICS LLC, HIGH SPEED LOGISTICS LLC, KV TRANS SP. Z O.O., EKVATOR FRUIT SP. Z O.O., ELEGANT TRANS s.r.o.
Позивач згідно договорів з вказаними контрагентами здійснював виплати та нарахування доходу на користь нерезидентів із джерелом походження з України, але нарахування податку з доходу нерезидентів із джерелом їх походження з України не здійснювалось.
Перевіркою повноти визначення суми податку з доходу нерезидента встановлено його заниження за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 446 000 грн.
Позивачем не подано за 2022 рік, І квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік до податкового органу «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) по контрагентах зазначених у вищезазначеній таблиці.
Позивачем не надано оригінали довідок (Свідоцтв), які підтверджують, що підприємства-нерезиденти, є резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування.
Якщо під час виплати доходу нерезиденту із джерелом його походження з України застосовуються відповідні правила міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, то незалежно від того є чи ні такий нерезидент бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) такого доходу, у полях заголовної частини додатка ПН зазначається інформація щодо повного найменування нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, назви країни резиденції нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, його місцезнаходження, коду в країні резиденції, коду країни резиденції, відмітки про відсутність статусу юридичної особи, яка зазначається на підставі контракту (договору), реєстраційних даних нерезидента та відмітки про наявність офшорного статусу.
Позивачем занижено суми податку з доходів нерезидентам із джерелом походження з України всього в сумі всього у сумі 446 000 грн та не задекларовано (неподано) у додатку ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток (за 2022 рік - по 7 нерезидентах, І квартал 2023 - по 2 нерезидентах, ІІ квартал 2023 - по 1 нерезиденту, ІІІ квартал 2023 - по 1 нерезиденту, ІV квартал 2023 - по 1 нерезиденту).
Позивачем, внаслідок неподання додатку ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток за 2022 рік, І квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік порушено п. 120.1. ст.120 ПК України.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 21.05.2024 за № 22426/13-01-07-04 на загальну суму 300 031 грн, в тому числі сума завищення бюджетного відшкодування 240 025 грн, штрафна санкція 60 006,25 грн та за № 22393/13-01-07-04 на загальну суму 639701,25 грн, в тому числі основний платіж 511 76 грн, штрафна санкція 127 940,25 грн та за № 22382/13-01-07-04 на загальну суму 60 659 грн, в тому числі штрафна санкція 60 659 грн, відповідач зазначає наступне.
Перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено їх заниження всього у сумі 346 855 грн.
Відповідач зазначає, що в ході перевірки позивачем представлено договір купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2018/1068225 від 16.08.2018, укладено із ФО ОСОБА_1 , акт авто товарознавчого дослідження спеціаліста від 10.08.2018, видаткову накладну на реалізацію сідельного тягача від 16.08.2018 №11, податкову накладну від 03.09 2018.
ФО ОСОБА_1 здійснював оплату за транспортний засіб в період з 17.08.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 350 000 грн.
Позивачем не зареєстровано податкову накладну та не задекларовано податкових зобов`язань в загальній сумі ПДВ 58 333 грн, в т.ч. за серпень 2018 у сумі ПДВ 58 333 гривень.
Перевіркою достовірності відображених показників у рядку 4.1. (колонка Б) «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження задекларованих ТОВ «ТК «Сармат» показників у рядку 4.1. (колонка Б) «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 288 522 грн.
В ході проведення перевірки встановлено, що позивач за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 відповідно до договорів купівлі-продажу реалізовано транспортні засоби нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, нижче ціни придбання.
Таким чином, на порушення п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5. «б» ст. 198 ПК України позивачем занижено податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 288 522 грн.
Перевіркою правомірності та правильності визначення підприємством податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено його завищення всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн., жовтень 2021 року - у сумі 251 630 гривень.
Перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн встановлено, що на формування цих показників, що на формування цих показників мало вплив сума від`ємного значення по Деклараціях, що переноситься до податкового кредиту наступного періоду.
Перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість, всього у сумі 404 931 грн., в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 гривень.
Перевіркою встановлено, що у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року (від 20.07.2018 №9149939893) зазначено показник у розмірі 239 190 гривень.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року (від 20.06.2018 №9123988762) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1. декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 85 889 грн.
За жовтень 2021 року у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість (від 22.11.2021 №9352564108) зазначено показник у розмірі 251 630 грн.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року (від 20.10.2021 №9310805626) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 0 гривень.
Додаток 2 подається при заповненні рядка 21 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 Декларації) (переноситься до рядка 16.1 Декларації наступного звітного (податкового) періоду)» Декларації з податку на додану вартість.
При заповненні таблиці 1 додатка 2 до Декларації з податку на додану вартість в графах 2, 3 вказується звітний (податковий період), у якому виникла сума від`ємного значення ПДВ.
При заповненні таблиці 1 додатка 2 до Декларації з податку на додану вартість слід враховувати значення рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) Декларації з податку на додану вартість.
Значення графи 4 таблиці 1 додатка 2 до Декларації з податку на додану вартість повинно відповідати сумарному значенню рядка 21 Декларації з податку на додану вартість та залишку суми помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДВ станом на 01 липня 2015 року, на яку відповідно до підпункту 3 пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу було збільшено значення реєстраційної суми, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу, та на яку було збільшено суму від`ємного значення, сформовану за результатами звітного (податкового) періоду.
В п.п. 14.1.182. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Податкового кодексу.
Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу зазначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг.
Таким чином на порушення п.п. 5 п. 4 р. V Порядку № 21; п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу, що вплинуло на показники рядка 16.1 Декларації за червень 2018 та жовтень 2021 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) позивачем завищено рядок 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн., жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн, що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б)) всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
За період з 01.04.2017 по 31.12.2023 позивачем задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 1 193 856 грн та податку, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 3 176 308 гривень.
Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) станом на 31.12.2023 становить 144 518 грн.
Перевіркою повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 511 761 грн, в т.ч. за липень 2018 року - у сумі 14 566 грн, за серпень 2018 року - у сумі 78 693 грн, за листопад 2018 року - у сумі 3 213 грн, за грудень 2018 року - у сумі 18 398 грн, за січень 2019 року - у сумі 54 566 грн, за травень 2019 року - у сумі 1 231 грн, за червень 2019 року - у сумі 1 180 грн, за липень 2019 року - у сумі 12 238 грн, за листопад 2020 року - у сумі 39 112 грн, за грудень 2020 року - у сумі 27 082 грн, за січень 2021 року - у сумі 1 491 грн, за жовтень 2021 року - у сумі 109 523 грн, за листопад 2021 року - у сумі 106 843 грн, за березень 2022 року - у сумі 15 557 грн, за квітень 2022 року - у сумі 13 734 грн, за травень 2022 року - у сумі 7 698 грн, за вересень 2022 року - у сумі 6 636 грн.
Перевіркою повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 податку на додану вартість, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню встановлено його завищення, всього у сумі 240 025 грн., в т.ч. за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 грн.
Таким чином, на порушення пп.5 п.4 р. V Порядку №21, вимог п.185.1 ст.185; п.187.7 ст.187; п.188.1 ст.188;п.189.1 ст.189; п.198.1, п.198.2 ,п.198.5 «б» ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України позивачем за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 511 761 грн, в т.ч. за липень 2018 року - у сумі 14 566 грн, за серпень 2018 року - у сумі 78 693 грн, за листопад 2018 року - у сумі 3 213 грн, за грудень 2018 року - у сумі 18 398 грн, за січень 2019 року - у сумі 54 566 грн, за травень 2019 року - у сумі 1 231 грн, за червень 2019 року - у сумі 1 180 грн, за липень 2019 року - у сумі 12 238 грн, за листопад 2020 року - у сумі 39 112 грн, за грудень 2020 року - у сумі 27 082 грн, за січень 2021 року - у сумі 1 491 грн, за жовтень 2021 року - у сумі 109 523 грн, за листопад 2021 року - у сумі 106 843 грн, за березень 2022 року - у сумі 15 557 грн, за квітень 2022 року - у сумі 13 734 грн, за травень 2022 року - у сумі 7 698 грн, за вересень 2022 року - у сумі 6 636 грн та завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 240 025 грн., в т.ч. за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 грн.
Таким чином, на порушення вимог п. 201.10. ст. 201 ПК України позивачем не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних: - податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортного засобу всього у сумі 58 333 грн., в тому числі за: серпень 2018 в сумі ПДВ 58 333 гривень (загальна сума штрафних санкцій -29 166,50 грн.);
- податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортних засобів нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання) всього у сумі 288 522 грн, в тому числі за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн, січень 2018 року - у сумі 8 054 грн, квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн, травень 2018 року - у сумі 31 878 грн, липень 2018 року - у сумі 34 614 грн, серпень 2018 року - у сумі 38 272 грн, вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн, травень 2019 року - у сумі 36 570 грн, червень 2020 року - у сумі 759 грн, листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн, листопад 2021 року - у сумі 1 725 грн, серпень 2022 року - у сумі 6 636 грн, (загальна сума штрафних санкцій - 31 493,33 грн).
Представники відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечили, надали суду додаткові докази та пояснення, просили суд в задоволені позовних вимог відмовити повністю.
28.02.2025 відповідачем надано наступні додаткові пояснення.
Щодо податкового повідомлення-рішення від 21.05.2024 № 22426/13-01-07-04, форми «В1», яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 240025,00 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 60006,25 грн, додатково зазначив, що позивач вважає не обґрунтованим ні в змісті рішення, ні в Акті перевірки жодними доказами чи змістовними твердженнями. 
Перевіркою встановлено, що за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 позивачем по податку на додану вартість, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню встановлено його завищення, всього у сумі 240 025 грн.
Перевіркою повноти та правильності визначення позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено їх заниження всього у сумі 346 855 грн. 
Так, перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань з ПДВ за серпень 2018 у сумі 58 333 гривень за господарською операцією з реалізації сідельного тягача ФОП ОСОБА_1 .
Також, перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язання з ПДВ всього у сумі 288 522 грн за господарською операцією з реалізації транспортних засобів нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання).
Також, перевіркою правомірності та правильності визначення позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено його завищення всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
Перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн встановлено, що на формування цих показників, що на формування цих показників мало вплив сума від`ємного значення по Деклараціях, що переноситься до податкового кредиту наступного періоду.
Перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість, всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
Перевіркою встановлено, що у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року (від 20.07.2018 №9149939893) зазначено показник у розмірі 239 190 грн.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року (від 20.06.2018 №9123988762) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 85 889 гривень.
За жовтень 2021 року у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість (від 22.11.2021 №9352564108) зазначено показник у розмірі 251 630 грн.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року (від 20.10.2021 №9310805626) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 0 гривень.
Таким чином, на порушення п.п. 5 п. 4 p. V Порядку № 21, п.198.1, п.198.2 ст.198 ПК України, що вплинуло на показники рядка 16.1 декларації за червень 2018 та жовтень 2021 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) позивачем завищено рядок 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн, що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б)) всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
Таким чином, на порушення п.п. 5 п. 4 p. V Порядку №21, вимог п.185.1. ст. 185, п. 187.7. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.1., п. 198.2., п.198.5. «б» ст.198, п. 200.1., п. 200.4. ст. 200 ПК України позивачем за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 511 761 грн та завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 240 025 грн.
Позивачем за період з травня 2018 року по вересень 2018 року задекларовано суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 524 487 грн, однак враховуючи заниження податкових зобов`язань за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн, січень 2018 року - у сумі 8 054 грн, квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн, травень 2018 року - у сумі 31 878 грн, липень 2018 року - у сумі 34 614 грн, серпень 2018 року - у сумі 96 605 грн, вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн та завищення податкового кредиту за червень 2018 року - у сумі 153 301 грн перевіркою встановлено, що дані заниження податкових зобов`язань та завищення податкового кредиту призвели до завищення суми ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 грн.
Щодо акта позапланової документальної перевірки від 11.11.2021 № 21269/13-01-07-03/38558433 з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, повідомляємо, що позивачем було заявлено до відшкодування з бюджету за серпень 2021 року суми від`ємного значення які виникли в серпні 2021 року в загальній сумі 970 418 грн. За результатами даної перевірки позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку за серпень 2021 року в сумі 142 115 гривень та винесено податкове-повідомлення рішення форми «В3» від 02.12.2021 № 26898/13-01-07-03.
Документальною плановою перевіркою (акт перевірки від 15.04.2024 №16575/13-01-07-04/38558433) за серпень 2021 року не встановлено заниження податкових зобов`язань та завищення податкового кредиту.
У постанові ШААС від 28.01.2025 у справі № 640/17237/22 судом зроблено висновок, що підприємство не виконало свого податкового обов`язку, за сукупністю обставин платник податків віднісся без належної обачності до формування податкового кредиту з податку на додану вартість, а відтак метою платника було заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість (завищення бюджетного відшкодування), оскільки саме ним були створені умови завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, тобто з усвідомленням настання шкідливих наслідків для бюджету. Суд виснувався, що природу виникнення від`ємного значення ПДВ заявленого бюджетного відшкодування не підтверджено.
30.04.2025 позивачем надано наступні додаткові пояснення. 
Щодо відносин позивача із ФОП ОСОБА_2 , позивач зазначив, що 10.08.2021 підписано Договір № 100821-2 на транспортно - експедиційні послуги із ПП «Дівес - Плюс», за яким позивач зобов`язаний, як виконавець перед замовником ПП «Дівес - Плюс» надати послуги із перевезення. До вказаного договору було сторонами погоджено Договір - заявку № 598-2 від 06.10.2022 на транспортне експедирування вантажу, де виконавець (позивач) вказаний експедитором і погоджено фактичні умови перевезення: вантаж, місце завантаження, розвантаження тощо.
Водночас між позивачем та ФОП ОСОБА_2 підписаний Договір № 01/04/2021 на транспортно-експедиційні послуги від 01.04.2021. Згідно п. 1.2 вказаного договору замовник (позивач) доручає, а виконавець (ФОП ОСОБА_2 ) приймає на себе обов`язок здійснення автомобільного перевезення вантажів.
Отримане від ПП «Дівес - Плюс» замовлення, як експедитор, позивач доручив до виконання ФОП ОСОБА_2 .
У свою чергу ФОП ОСОБА_2 , діючи як експедитор, доручила виконання послуг із перевезення ФОП ОСОБА_10 , який здійснив це перевезення в межах власної господарської діяльності з Trzebownisko (Польща) до Львова (Україна), про що сторонами складено Акт надання послуг №25 від 08.10.2022 з сумою фрахту 38700 грн, а також на вказану суму виставлено рахунок у цей же день. При перевезенні було складено СМR, з датою митного штампу 08.10.2022. Оскільки транспортні засоби, на яких здійснювалося перевезення сідловий тягач та напівпричіп д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 належали на праві власності позивачу, але перебуваючи в оренді у ФОП ОСОБА_10 і надалі були оформлені за свідоцтвами на реєстрацію, в яких власником був вказаний позивач, саме відмітка позивача зазначена на СМR, що не спростовує факту надання експедиторських послуг зі сторони ФОП ОСОБА_2 , послуг із перевезення ФОП ОСОБА_10 , отримання в межах законної господарської діяльності кожного із них, як і позивачем доходів та їх оподаткування.
Щодо відносин позивача із ФОП ОСОБА_3 , позивач зазначає про аналогічний економічний зміст. Для прикладу, вказує операцію із внутрішнього перевезення за замовленням ТОВ «Командор 2000» (Договір №31/03/2022-4 на транспортно-експедиційні послуги від 31.03.2022), коли автомобіль, на якому здійснював перевезення ФОП ОСОБА_9 у власності позивача не перебував і взагалі зареєстрований у Луганській області, судячи із номерного знаку НОМЕР_3 , а місце реєстрації ФОП ОСОБА_9 - м. Київ.
Позивач аналогічно в порядку надання експедиторських послуг доручило виконання ФОП ОСОБА_3 , а ФОП ОСОБА_3 в порядку надання експедиторських послуг залучив перевізника - ФОП ОСОБА_11 , який перевіз вантаж з м. Київ у м. Херсон і кожен з яких в межах співпраці отримав економічну вигоду та оподаткував її. 
29.07.2025 відповідачем надано наступні додаткові пояснення.
Відповідач, розглянувши та проаналізувавши додаткові пояснення позивача у справі від 30.04.2025, спростовує їх тим, що позивачем 10.08.2021 підписано договір із ПП «Дівес - Плюс» (як замовником послуг). Позивачем у згаданих поясненнях проілюстровано ланцюг передоручення виконання послуг за вказаним договором. Зокрема, договори позивача з ФОП ОСОБА_2 від 01.04.2021, ФОП ОСОБА_2 , з ФОП ОСОБА_10 .
Факт підписання позивачем договору з ФОП ОСОБА_2 пояснюється укладенням так би мовити «первинного» договору, а саме договору позивача із ПП «Дівес - Плюс» (як замовником послуг).
Однак договір позивача із ФОП ОСОБА_2 (яким позивач передоручив виконання замовлення ФОП ОСОБА_2 ) було укладено раніше ніж «первинний» договір, за яким позивач отримав замовлення від ПП «Дівес - Плюс».
«Первинний» договір підписано саме 10.08.2021, а договір, яким позивач передоручив виконання цих послуг ФОП ОСОБА_2 підписано, 01.04.2021, тобто раніше, ніж договір, замовлення за яким було передоручено.
Вказана неузгодженість, яка випливає із наданого позивачем прикладу окремих транспортно-експедиційних послуг, викликає сумнів, що економічна модель роботи позивача збудована та функціонує саме таким чином, як наведено позивачем в додаткових поясненнях.
Податковий орган вважає, що позивач здійснював перевезення власними силами і засобами, але попри це укладало договори з іншими підприємцями задля формування додаткових витрат, щоб зменшити об`єкт оподаткування.
По-перше, договори оренди транспортних засобів позивача із фізичними особами-підприємцями мають ознаки нереальних, з огляду на таке.
На підтвердження реальності господарських операцій позивач додав до матеріалів справи, зокрема, договір найму (оренди) транспортного засобу від 01.08.2022 № 01/08/2022-1.
Матеріальним предметом, згідно із п. 1.1. вказаного договору найму є сідловий тягач-Е марки IVECO, модель STRALIS, 2015 року випуску, шасі № НОМЕР_4 , колір - синій, реєстраційний номер якого - НОМЕР_1 та н/причіп тентований-Е марки SCHMITZ, модель S 3, 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_5 , колір - сірий, реєстраційний номер якого - НОМЕР_6 .
Відповідач зауважує, що на момент підписання вказаного договору (01.08.2022) оренди були чинними положення ч. 2 ст. 799 ЦК України (в редакції ЦК України станом на 01.07.2021).
Згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до абз. 2 вступної частини цього договору, наймачем є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_10 .
Станом на момент укладення договору (01.08.2021) не існувало іншого правозастосування положень ч. 2 ст. 799 ЦК України, окрім того, що прямо зазначене в законі.
Таким чином, очевидне недотримання форми договору оренди транспортного засобу, а саме письмової форми із нотаріальним посвідченням, на прикладі цього договору свідчить про нереальність господарських операцій позивача саме у такій економічній моделі роботи, яку запропонувало це товариство.
Також наведений договір оренди транспортного засобу має ознаки фіктивного та свідчить про те, що ніяких відносин оренди насправді не існувало, а позивач здійснював перевезення власними силами та засобами.
По-друге, про той факт, що позивач здійснював перевезення власними силами та засобами свідчать результати аналізу поданих відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (Форма № 20-ОПП), згідно з якими ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 не володіють автотранспортом.
По-третє, у податковій звітності Додаток 4ДФ до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і утриманого із них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період за 3-4 кв.2021, 1-4 кв.2022, 1-4 кв. 2023 позивачем не відображено виплату доходу ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 під ознакою 157 (дохід само зайнятій особі). ФОП ОСОБА_3 за 4 кв.2022, 1-4 кв. 2023, ФОП ОСОБА_2 за 3-4 кв. 2021, 1-4кв. 2022 Додатку 4ДФ до податкової звітності не подано, що не підтверджує виплату доходу ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_9 ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 . Також, відомості про об`єкти оподаткування платника податків (Форми № 20-ОПП) ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_7 ) за 2022, 2023, ФОП ОСОБА_2 (2678511161) за 2021, 2022 не подавали.
У штаті позивача в 2017-2023 роках перебували працівники (водії) із відповідними навичками та знаннями, а також на балансі була необхідна техніка, що дає змогу власними силами виконати роботи з перевезення вантажів.
Окрім того, керівник позивача, зокрема, його посадова особа - директор ОСОБА_3 , укладаючи договір на транспортно-експедиційні послуги № 27/09/2022 від 27.09.2022, порушив вимоги ч. 3 ст. 238 ЦК України, з огляду на таке.
Згідно із ч. 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.
Відповідно до положень ч. 10 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності.
Згідно із вступною частиною вказаного договору, ТОВ «ТК «Сармат» виступає в особі директора - Федоренка Андрія Степановича, що діє на підставі Статуту. А на ст. 2 в розд. 9 цього ж договору міститься реквізити, де стоять два ідентичні підписи ОСОБА_3 , який виступає одночасно, як директор товариства, яке є замовником за цим договором, та який виступає, як фізична-особа підприємець, який є виконавцем за вказаним договором.
За результатом аналізу ч. 3 ст. 328 ЦК України, відповідач дійшов висновку, що підписання договору про транспортно-експедиційні послуги в цьому випадку буде порушенням зазначених вище положень Цивільного кодексу України.
Відповідач також посилається на позицію Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.07.2024 у справі № 500/7695/23 пров. № А/857/6996/24, де зроблено висновок про перевізника з огляду на те, що у всіх наданих до перевірки міжнародних товарно- транспортних накладних СМR, що є міжнародним перевізним документом, у графі 16 вказаний перевізник та у графі 23 наявний підпис та штамп перевізника.
30.07.2025 позивачем надано наступні додаткові пояснення.
Позивачем надано таблицю, до якої ним зазначено, що відповідачем до «операцій без ділової мети» віднесено більшість перевезень, які були здійснені ФОПами, що орендували у позивача транспортні засоби, але не виключно. До таких також віднесено перевезення, які були здійснені цими ж ФОПами на належних їм на праві власності транспортних засобах, іншими ФОПами, які ніколи не орендували у позивача транспортних засобів, а також включено неіснуючі перевезення і перевезення, щодо яких зазначено транспортні засоби, які їх ніколи не здійснювали.
25.11.2025 відповідачем надано наступні додаткові пояснення.
Відповідач зазначає, що як відображено на стор. 17-18 акту перевірки, перевіркою встановлено, що відповідно до журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку 631 та оборотно-сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 90 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 ТОВ «ТК «Сармат» у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звітів про фінансові результати відображено транспортно-експедиційні послуги, оформлені актами надання послуг по взаємовідносинах з ФОП ОСОБА_3 ( НОМЕР_7 ), ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_8 ).
Вказані операції згідно з даними бухгалтерського обліку підприємства відображені проведеннями: Дт 90 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Кт 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» - відображено витрати з придбання послуг; Дт 631 Кт 311 - проведена оплата за послуги; Дт 79 Кт 90 - списано на фінансовий результат собівартість придбаних послуг.
Як відображено на стор. 18 -20 акту перевірки, перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (СМR, ТТН) на суму 7 404 408 грн, в тому числі по господарських операціях з ФОП ОСОБА_3 , а саме:
Згідно акту виконаних робіт від 24.08.2023 № 86 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_9 на суму 12000 грн;
Згідно акту виконаних робіт від 23.11.2023 № 830 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_10 на суму 29000 грн;
Згідно акту виконаних робіт від 23.11.2023 № 831 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_10 на суму 15760 грн;
Згідно акту виконаних робіт від 23.11.2023 № 832 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_10 на суму 14000 грн.
Як відображено на стор. 21-26 акту перевірки, перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (СМR, ТТН) за 2022 рік у сумі 5 092 863 грн, в тому числі по господарських операціях з ФОП ОСОБА_2 , а саме:
Згідно акту виконаних робіт від 15.04.2022 № 188 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_11 на суму 30912,50 грн;
Згідно акту виконаних робіт від 15.04.2022 № 189 послуги перевезення автомобілем НОМЕР_11 на суму 3966,67 грн.
На сторінках акту перевірки з 18 по 20 та з 21 по 26 відображено дані щодо послуг перевезення згідно актів виконаних робіт в розрізі дати, номера, номенклатури, вартості, перевізника.
Згідно наданої картки рахунку 631 за 2022 позивачем відображено отримання послуг перевезення від ФОП ОСОБА_2 15.04.2022 на суму 30812,50 грн та 15.04.2022 на суму 3966,67 грн.
Також, згідно наданої картки рахунку 631 за 2023 позивачем відображено отримання послуг перевезення від ФОП ОСОБА_3 24.08.2023 на суму 12000,00 грн та 23.11.2023 на суму 29000,00 грн, 23.11.2023 на суму 15760,00 грн та 23.11.2023 на суму 14000,00 грн.
Картки рахунку НОМЕР_12 містили узагальнені дані отримання послуг перевезення від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 на підставі первинних бухгалтерських документів, складені на її основі.
Відображені у табличному форматі факти здійснення перевезень відображають вартість послуг, яка співпадає із даними картки рахунку 631. Відповідно не відповідає дійсності позиція представника позивача, що до даних табличок включені неіснуючі (вигадані) перевезення, які ніколи не здійснювались.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою від 04.10.2024 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
Судом встановлені наступні обставини:
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «П» за № 22409/13-01-07-04, в якому зазначено:
«- на порушення вимог п.5; п.6; п.7, п.19 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу за 2021 рік ТзОВ «ТК «Сармат» в рядку 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати відображено як витрати - транспортно-експедиційні послуги, оформлені актами надання послуг ФОП ОСОБА_2 . Перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (СМR,ТТН) на суму 177 288 грн. за 2021 рік, чим завищено витрати на збут як транспортні послуги, по яких у підприємства відсутні належним чином оформленні первинні документи. ТзОВ «ТК «Сармат» занижено за 2021 рік фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, всього у сумі 177 288 грн. за 2021 рік. 
на порушення вимог п.9 П(С)БО 9, п.5, п.6, п.7, п.11 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, а саме: до перевірки надано первинні документи, що не розкривають результати відображених в обліку транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 оскільки в товаросупровідних документах на перевезення товарів (CMR)-перевізником значився ТзОВ «ТК «Сармат». Отже, перевіркою встановлено, що ТзОВ «Сармат» через ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 сам собі надавав транспортні послуги.
Відповідно до поданих відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (Форма № 20-ОПП) ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 не володіють автотранспортом, інформація про наявність інших об`єктів необхідних для надання послуг перевезень відсутня. 
Досліджені перевіркою фактичні дані вказують на відсутність в діях ТзОВ «ТК «Сармат» економічної доцільності витрат на дані послуги та причинного зв`язку між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди, направленої на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, тобто на отримання прибутку вцілому, та наміру придбання платником податку послуг для їх подальшого використання у господарській діяльності. Надані ТзОВ «ТК «Сармат» акти наданих послуг не розкривають їх реальне надання.
Перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (СМR,ТТН). 
ТзОВ «ТК «Сармат» безпідставно віднесено вартість послуг перевезення від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 до собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) всього у сумі 14 170 809 грн. в тому числі за: 2022 рік у сумі 7 633 537 грн. в тому числі за: І кв. 2022 року - у сумі 896 171 грн., півріччя 2022 року (ІІ квартал) - у сумі 1 263 733 грн., три квартали 2022року (ІІІ квартал)-у сумі 3 466 042 грн., рік (ІУ квартал)-у сумі 2 007 591 грн., 2023 рік у сумі 6 537 272 грн. в тому числі за: І кв.2023 року-у сумі 2 195 361 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)-у сумі 1 710 959 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 1 252 414 грн., рік (ІУ квартал) – у сумі 1 378 538 грн., в зв`язку з чим такі послуги не можуть враховуватись при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток за відповідні періоди.
на порушення вимог п.5, п.6, п.7, п.11, п.19 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 2 357 533 грн. в тому числі за: 2021 рік-у сумі 31 912 грн., 2022 рік-у сумі 1 374 037 грн., 2023 рік у сумі 951 584 грн. в тому числі за: І кв.2023 року-у сумі 395 165 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)-у сумі 307 973 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 225 435 грн., рік (ІУ квартал) – у сумі 23 011 грн. та завищення суми від`ємного значення з податку на прибуток за 2023 рік-у сумі 1 250 700 гривень.
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу).
Згідно з п.109.3 ст.109 Податкового кодексу, у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.123.2 - п.123.5 ст.123, п.124.2, п.124.3 ст.124, п.1251.2 – п.1251.4 ст.1251 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Вищенаведені факти неправомірності формування доходів та витрат, про що описано в пункті 3.1.1.1 «Дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначені за правилами бухгалтерського обліку» даного акта перевірки підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» щодо порушення Податкового законодавства. Зазначені порушення, вчинені умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підприємство мало можливість для дотримання прав та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжито достатніх заходів для їх усунення.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: з 01.04.2017 по 31.12.2023 року;
Посадовими особами підприємства не надано пояснень щодо встановлених порушень».
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.3 статті 123, п.69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, сума завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2023 рік склала 1 250 700 грн.
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № 22419/13-01-07-04, в якому зазначено:
«- на порушення вимог п.9 П(С)БО 9, п.5, п.6, п.7, п.11 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, а саме: до перевірки надано первинні документи, що не розкривають результати відображених в обліку транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 оскільки в товаросупровідних документах на перевезення товарів (CMR)-перевізником значився ТзОВ «ТК «Сармат». Отже, перевіркою встановлено, що ТзОВ «Сармат» через ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 сам собі надавав транспортні послуги.
Відповідно до поданих відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (Форма № 20-ОПП) ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 не володіють автотранспортом, інформація про наявність інших об`єктів необхідних для надання послуг перевезень відсутня. 
Досліджені перевіркою фактичні дані вказують на відсутність в діях ТзОВ «ТК «Сармат» економічної доцільності витрат на дані послуги та причинного зв`язку між придбаними послугами та отриманням економічної вигоди, направленої на максимізацію доходів чи мінімізацію витрат, тобто на отримання прибутку вцілому, та наміру придбання платником податку послуг для їх подальшого використання у господарській діяльності. Надані ТзОВ «ТК «Сармат» акти наданих послуг не розкривають їх реальне надання.
Перевіркою встановлено, що не всі надані до перевірки, акти наданих послуг підтверджені документами про доставку вантажу до місця призначення (СМR,ТТН). 
ТзОВ «ТК «Сармат» безпідставно віднесено вартість послуг перевезення від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_8 до собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) всього у сумі 14 170 809 грн. в тому числі за: 2022 рік у сумі 7 633 537 грн. в тому числі за: І кв. 2022 року - у сумі 896 171 грн., півріччя 2022 року (ІІ квартал)-у сумі 1 263 733 грн., три квартали 2022року (ІІІ квартал)-у сумі 3 466 042 грн., рік (ІУ квартал)-у сумі 2 007 591 грн., 2023 рік у сумі 6 537 272 грн. в тому числі за: І кв.2023 року-у сумі 2 195 361 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)-у сумі 1 710 959 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 1 252 414 грн., рік (ІУ квартал) – у сумі 1 378 538 грн., в зв`язку з чим такі послуги не можуть враховуватись при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток за відповідні періоди.
на порушення вимог п.5, п.6, п.7, п.11, п.19 П(С)БО 16; п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134; п.135.1 ст.135; п.137.1 ст.137 Податкового кодексу за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 2 357 533 грн. в тому числі за: 2021 рік-у сумі 31 912 грн., 2022 рік-у сумі 1 374 037 грн., 2023 рік у сумі 951 584 грн. в тому числі за: І кв.2023 року-у сумі 395 165 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)-у сумі 307 973 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 225 435 грн., рік (ІУ квартал) – у сумі 23 011 грн. та завищення суми від`ємного значення з податку на прибуток за 2023 рік-у сумі 1 250 700 гривень.
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу).
Згідно з п.109.3 ст.109 Податкового кодексу, у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.123.2 – п.123.5 ст.123, п.124.2, п.124.3 ст.124, п.1251.2 – п.1251.4 ст.1251 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Вищенаведені факти неправомірності формування доходів та витрат, про що описано в пункті 3.1.1.1 «Дохід та фінансовий результат до оподаткування, визначені за правилами бухгалтерського обліку» даного акта перевірки підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» щодо порушення Податкового законодавства. Зазначені порушення, вчинені умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підприємство мало можливість для дотримання прав та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжито достатніх заходів для їх усунення.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: з 01.04.2017 по 31.12.2023 року;
Посадовими особами підприємства не надано пояснень щодо встановлених порушень.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення 01.04.2017 по 31.12.2023».
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.3 статті 123, п.69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші платники (код платежу 11021000) на суму два мільйони п`ятсот шістдесят дві тисячі триста дев`яносто три грн 00 коп.
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «В1» за № 22426/13-01-07-04, в якому зазначено:
«ТзОВ «ТК «Сармат» на порушення пп.5 п.4 р.V Порядку №21, вимог п.185.1 ст.185; п.187.7 ст.187; п.188.1 ст.188; п.189.1 ст.189; п.198.1, п.198.2 ,п.198.5 «б» ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 240 025 грн., в т.ч. за травень 2018 року – у сумі 3 563 грн., за червень 2018 року – у сумі 166 862 грн., за липень 2018 року – у сумі 18 072 грн., за серпень 2018 року – у сумі 26 306 грн., за вересень 2018 року – у сумі 25 222 гривень.
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу).
Згідно з п.109.3 ст.109 Податкового кодексу, у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.123.2 – п.123.5 ст.123, п.124.2, п.124.3 ст.124, п.1251.2 – п.1251.4 ст.1251 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Вищенаведені факти неправомірності формування податкового кредиту з ПДВ підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «ТК «Сармат» щодо порушення Податкового законодавства. Зазначені порушення, вчинені умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підприємство мало можливість для дотримання прав та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжито достатніх заходів для їх усунення.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення травень, червень, липень, серпень, вересень 2018 року».
У зв`язку з тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на дату складання цього податкового повідомлення-рішення відшкодовано у розмірі 240 025 грн, відповідно визначено податкове зобов`язання з ПДВ та зобов`язано сплатити суму податку у загальному розмірі триста тисяч тридцять одна гривня 25 копійок (код платежу 14010100).
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «ПН» за № 22382/13-01-07-04, в якому зазначено:
«ТзОВ «ТК «Сармат» на порушення вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «САРМАТ» не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортного засобу всього у сумі 58 333 грн., в тому числі за: серпень 2018 в сумі ПДВ 58 333 гривень
- податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортних засобів нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання) всього у сумі 288 522 грн., в тому числі за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн., січень 2018 року - у сумі 8 054 грн., квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн., травень 2018 року - у сумі 31 878 грн., липень 2018 року - у сумі 34 614 грн., серпень 2018 року - у сумі 38 272 грн., вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн., травень 2019 року - у сумі 36 570 грн., червень 2020 року - у сумі 759 грн., листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн., листопад 2021 року - у сумі 1 725 грн., серпень 2022 року - у сумі 6 636 гривень.
Таким чином, на порушення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу – підприємством не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортного засобу, податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортних засобів нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання), всього у сумі ПДВ 346 855 грн. (загальна сума штрафних санкцій – 60 659,83 грн.).
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення листопад 2017 року, січень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року, травень 2019 року, червень 2020 року, листопад 2020 року, листопад 2021 року, серпень 2022 року.
Посадовими особами підприємства не надано пояснень щодо встановлених порушень».
У зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні / розрахунки коригування у строк, визначений пунктом 1201.2 статті 1201 ПК України та згідно зі статтею 1201 ПК України застосовано штраф у сумі 60 659,83 грн за платежем податок на додану вартiсть iз вироблених в Українi товарiв (робiт, послуг, код платежу 14010100).
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № 22386/13-01-07-04, в якому зазначено:
«- на порушення вимог п.103.1, п.103.2, п.103.4, п.103.9 ст. 103 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок з доходу нерезидента (фрахт) всього у сумі 446 000 грн., в тому числі за 2022 рік-у сумі 335 031 грн., за 2023 рік у сумі 110 970 грн., в т.ч. за І квартал 2023 року-у сумі 80 197 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)- у сумі 14 591 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 5978 грн., рік (ІУ квартал) – у сумі 10 204 грн.
Відповідно до п.103.1 ст.103 Податкового кодексу застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України. 
Пункт 103.9 ст.103 Податкового кодексу передбачає, що особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. ТзОВ «ТК «Сармат» не подано за 2022 рік, І квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік до податкового органу «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) по контрагентах зазначених у вищезазначеній таблиці.
Згідно із п.103.2 ст.103 Податкового кодексу особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті. 
Відповідно до п.103.4 ст.103 Податкового кодексу підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі – довідка, апостиль), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
ТзОВ «ТК «Сармат» не надано оригінали довідок (Свідоцтв), які підтверджують, що підприємства – нерезиденти, зазначені у вищезазначеній таблиці є резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування.
Форму Податкової декларації з податку на прибуток підприємств затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 зі змінами та доповненнями (далі – Декларація), відповідно до якої Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України, відображається у таблиці 1 додатка ПН до рядка 23 ПН Декларації (далі – додаток ПН). Додаток ПН заповнюється окремо по кожному нерезиденту, якому виплачуються доходи. Зокрема, у графах 5 та 6 додатка ПН зазначається ставка податку згідно з міжнародним договором та відповідно сума податку, який утримується при виплаті доходу (прибутку) нерезиденту, нарахованого за звітний (податковий) період. При цьому формою додатка ПН передбачено надання інформації про нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу із джерелом походження з України, у разі застосування відповідно до ст. 103 Податкового кодексу положення міжнародного договору України з країною, резидентом якої є відповідний бенефіціарний (фактичний) отримувач (власник) такого доходу (прим. 4 до додатка ПН). Отже, якщо під час виплати доходу нерезиденту із джерелом його походження з України застосовуються відповідні правила міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, то незалежно від того є чи ні такий нерезидент бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) такого доходу, у полях заголовної частини додатка ПН зазначається інформація щодо повного найменування нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, назви країни резиденції нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, його місцезнаходження, коду в країні резиденції, коду країни резиденції, відмітки про відсутність статусу юридичної особи, яка зазначається на підставі контракту (договору), реєстраційних даних нерезидента та відмітки про наявність офшорного статусу.
Враховуючи вищевикладене, на порушення вимог п.103.1, п.103.2, п.103.4, п.103.9 ст. 103 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» занижено суми податку з доходів нерезидентам із джерелом походження з України всього в сумі всього у сумі 446 000 грн., в тому числі за 2022 рік-у сумі 335 031 грн., за 2023 рік у сумі 110 970 грн., в т.ч. за І квартал 2023 року-у сумі 80 197 грн., півріччя 2023 року (ІІ квартал)- у сумі 14 591 грн., три квартали 2023 року (ІІІ квартал)-у сумі 5 978 грн., рік (ІУ квартал)–у сумі 10 204 грн. 
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу).
Згідно з п.109.3 ст.109 Податкового кодексу, у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.123.2 – п.123.5 ст.123, п.124.2, п.124.3 ст.124, п.1251.2 – п.1251.4 ст.1251 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Вищенаведені факти неправомірності формування доходів та витрат, про що описано в пункті 3.1.1.3 «Оподаткування доходів нерезидентів» даного акта перевірки підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «ТК «Сармат» щодо порушення Податкового законодавства. Зазначені порушення, вчинені умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підприємство мало можливість для дотримання прав та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжито достатніх заходів для їх усунення.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: з 01.04.2017 по 31.12.2023 року;
Посадовими особами підприємства не надано пояснень щодо встановлених порушень».
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 123.3 статті 123, п.69.2 ст.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб, (код платежу 11020500), на суму п`ятсот п`ятдесят сім тисяч грн. п`ятсот грн 00 коп.
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «ПС» за № 22391/13-01-07-04, в якому зазначено:
«Перевіркою встановлено, що ТзОВ «ТК «Сармат» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 не декларувало виплати доходів нерезидентам із джерелом походження з України.
Перевіркою подання ТзОВ «ТК «Сармат» Розрахунків (звітів) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України (Додатку ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємств) з нерезидентами за 2022 рік:
AutoFortuna Sp. z o.o.; UATRANS Sp. z o.o; SFG LOG Sp.z o.o.; HIGH SPEED LOGISTICS LLC; FRO GRUP PETRO LASHCHYK; KV TRANS SP. Z O.O.; EKVATOR FRUIT SP. Z O.O.;
І квартал 2023 - KV TRANS SP. Z O.O.; EKVATOR FRUIT SP. Z O.O.;
ІІ квартал 2023 - EKVATOR FRUIT SP. Z O.O.; ІІІ квартал 2023 - EKVATOR FRUIT SP. Z O.O.; ІУ квартал 2023 - ELEGANT TRANS s.r.o. за період з 01.04.2017 по 31.12.2023, що в порушення п.103.1, п.103.2, п.103.4, п.103.9 ст. 103 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» не подано «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) з нерезидентами та не задекларовано (неподано) у додатку ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток (за 2022 рік- по 7 нерезидентах, І квартал 2023 - по 2 нерезидентах, ІІ квартал 2023 - по 1 нерезиденту, ІІІ квартал 2023- по 1 нерезиденту, ІУ квартал 2023 - по 1 нерезиденту) та порушення форми таблиці 1 додатка ПН до рядка 23 ПН Декларації.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення 01.04.2017 по 31.12.2023».
На підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі чотири тисячі вісімдесят грн 00 коп, за платежем податок на прибуток іноземних юридичних осіб, (код платежу 11020500).
21.05.2024 відповідачем прийнято Податкове повідомлення-рішення форми «Р» за № 22393/13-01-07-04, в якому зазначено:
«ТзОВ «ТК «Сармат» на порушення пп.5 п.4 р.V Порядку №21, вимог п.185.1 ст.185; п.187.7 ст.187; п.188.1 ст.188;п.189.1 ст.189; п.198.1, п.198.2 ,п.198.5 «б» ст.198; п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 511 761 грн., в т.ч. за липень 2018 року – у сумі 14 566 грн., за серпень 2018 року – у сумі 78 693 грн., за листопад 2018 року – у сумі 3 213 грн., за грудень 2018 року – у сумі 18 398 грн., за січень 2019 року – у сумі 54 566 грн., за травень 2019 року – у сумі 1 231 грн., за червень 2019 року – у сумі 1 180 грн., за липень 2019 року – у сумі 12 238 грн., за листопад 2020 року – у сумі 39 112 грн., за грудень 2020 року – у сумі 27 082 грн., за січень 2021 року – у сумі 1 491 грн., за жовтень 2021 року – у сумі 109 523 грн., за листопад 2021 року – у сумі 106 843 грн., за березень 2022 року – у сумі 15 557 грн., за квітень 2022 року – у сумі 13 734 грн., за травень 2022 року – у сумі 7 698 грн., за вересень 2022 року – у сумі 6 636 грн.
- обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I Податкового кодексу України або статті 353 та частини восьмої статті 354 Митного кодексу України письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, які стосуються події правопорушення та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують вказані обставини): 
1. в порушення п.185.1 ст.185; п.187.7 ст.187 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» занижено податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані у рядку 1.1 (колонка Б) «Операції, що оподатковуються за основною, крім ввезення товарів на митну територію України: операції, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 58 333 грн., в тому числі за: серпень 2018 у сумі ПДВ 58 333 грн., внаслідок не реєстрації податкової накладної та не декларуванню податкових зобов`язань в загальній сумі ПДВ 58 333 грн., в т.ч. за серпень 2018 у сумі ПДВ 58 333 грн. за операцією з реалізації транспортного засобу (Сідельний тягач Renault Magnum DXI 520, 2011 р.в. шасі № НОМЕР_13 ) за накладною від 16.08.2018 № 11 ФО ОСОБА_1 
2. на порушення п.188.1 ст.188; п.189.1 ст.189; п. 198.5 «б» ст. 198 Податкового кодексу ТзОВ «ТК «Сармат» занижено податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 288 522 грн., в тому числі за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн., січень 2018 року - у сумі 8 054 грн., квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн., травень 2018 року - у сумі 31 878 грн., липень 2018 року - у сумі 34 614 грн., серпень 2018 року - у сумі 38 272 грн., вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн., травень 2019 року - у сумі 36 570 грн., червень 2020 року - у сумі 759 грн., листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн., листопад 2021 року - у сумі 1 725 грн., серпень 2022 року - у сумі 6 636 грн. за операціями з реалізації транспортних засобів нижче балансової вартості.
3. на порушення пп.5 п.4 р.V Порядку № 21; п.198.1, п.198.2 ст.198 Податкового кодексу, що вплинуло на показники рядка16.1 декларації за червень 2018 та жовтень 2021 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду) ТзОВ «ТК «Сармат» завищено рядок 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» всього у сумі 404 931 грн., в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн., жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн., що призвело до завищення суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б)) всього у сумі 404 931 грн., в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн., жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн., внаслідок невірного відображення показників рядка16.1 податкових декларацій з податку на додану вартість.
Згідно з п.109.1 ст.109 Податкового кодексу податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених Податковим кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену Податковим кодексом та іншими законами України (п.109.2 ст.109 Податкового кодексу).
Згідно з п.109.3 ст.109 Податкового кодексу, у випадках, визначених п.119.3 ст.119, п.123.2 – п.123.5 ст.123, п.124.2, п.124.3 ст.124, п.1251.2 – п.1251.4 ст.1251 Податкового кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи.
Вищенаведені факти неправомірності формування податкового кредиту з ПДВ підтверджують та доводять наявність вини ТзОВ «ТК «Сармат» щодо порушення Податкового законодавства. Зазначені порушення, вчинені умисно, а також удавано. Підприємством цілеспрямовано створено умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Податковим кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Підприємство мало можливість для дотримання прав та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжито достатніх заходів для їх усунення.
- період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: липень 2018 року, серпень 2018 року, листопад 2018 року, грудень 2018 року, січень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року, липень 2019 року, листопад 2020 року, грудень 2020 року, січень 2021 року, жовтень 2021 року, листопад 2021 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, вересень 2022 року».
У зв`язку з цим згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 ПК України, пунктом 123.2 статті 123 ПК України, позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (код платежу 14010100) на суму шістсот тридцять дев`ять тисяч сімсот одна грн 25 коп.
Також судом встановлено, що в кожному спірному рішення, відповідачем зазначено інформацію щодо надання або ненадання платником податків заперечень, письмових пояснень та додаткових документів, зокрема щодо обставин виявлених порушень, наданої платником податків інформації, яка спростовує наявність його вини, наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Податкового кодексу України, а саме:
«ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» подано заперечення від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) на акт документальної планової виїзної перевірки № від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433.
У зв`язку з отриманням даного заперечення, ГУ ДПС у Львівській області листом від 07.05.2024 № 13526/6/13-01-07-04-17 повідомлено ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» про час і місце проведення засідання постійно діючої комісії по розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області – 15 травня 2024 року.
У розгляді заперечення ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» (38558433) від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) брали участь директор ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» - Федоренко Андрій та представник ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» - адвокат Гринчук Андрій, якими підтверджено заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433 та наведено відповідні аргументи.
В ході проведення засідання постійно діючою комісією з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області розглянуто всі наведені аргументи в поданому запереченні ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» (38558433) від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) та прийнято рішення, що дані аргументи частково спростовують факти порушень, відображених в акті документальної планової виїзної перевірки від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433.
У зв`язку з наданням завірених копій документів до заперечення від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) постійно діюча комісія з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області вирішила:
- вважати таким, що втратив чинність акт «Про ненадання документів до перевірки» від 09.04.2024 № 443/13-01-07-04/38558433, шляхом надання завірених копій документів;
- пункт 10 розділу ІУ «Висновок» акта перевірки від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433 спростовано, шляхом надання завірених копій документів;
- висновки акта перевірки від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433 в частині завищення витрат по взаєморозрахунках з ФОП ОСОБА_8 спростовано шляхом надання додаткових копій документів.
Постійно діюча комісія з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення частково залишити без задоволення заперечення ТзОВ «ТК «Сармат» від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) на акт документальної планової виїзної перевірки № від 15.04.2024 № 16575/13-01-07-04/38558433.
Про результати розгляду заперечення від 30.04.2024 № 12.044.45-1 (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 03.05.2024 № 32902/6) ТзОВ «Транспортна компанія «Сармат» повідомлено листом від 15.04.2024 № 14149/6/13-01-07-04-17».
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірні рішення протиправним та таким, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам податкового законодавства.
Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:
Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Згідно із п. 44.1 ст. 44 ПК України (в редакції на час спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно із п. 46.1. ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.
Розрахунки (у тому числі розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), які подаються до контролюючих органів відповідно до іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, прирівнюються до податкової декларації.
Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.
Згідно із п. 48.7. ст. 48 ПК України, податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього ж Кодексу.
Згідно із п. 49.2. ст. 49 ПК України, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Згідно із п. 103.1. ст. 103 ПК України, застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Згідно із п. 103.2. ст. 103 ПК України, особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу (якщо відповідна умова передбачена міжнародним договором) і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. У разі отримання синдикованого фінансового кредиту особа (податковий агент) застосовує ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України, на дату виплати процентів або інших доходів, отриманих із джерел в Україні, учасникам синдикату кредиторів з урахуванням того, резидентом якої юрисдикції є кожен учасник синдикованого кредиту, та пропорційно до його частки у межах кредитного договору, за умови що він є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, незалежно від того, виплата здійснюється через агента чи напряму.
Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Податкові вигоди у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, передбачені міжнародним договором, не надаються стосовно відповідного виду доходу або прибутку, якщо головною або переважною метою здійснення відповідної господарської операції нерезидента з резидентом України було безпосереднє або опосередковане отримання переваг, які надаються міжнародним договором у вигляді звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку. Ця норма не застосовується, якщо буде встановлено, що отримання таких переваг відповідає об`єкту та цілям міжнародного договору України. У разі якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж передбачені цим пунктом, застосовуються відповідні правила міжнародного договору.
У разі якщо отримувач доходу є нерезидентом, який не є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу, дозволяється застосування міжнародного договору України з країною, резидентом якої є відповідний бенефіціарний (фактичний) отримувач (власник) такого доходу, в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, за умови надання особі (податковому агенту) таких документів:
а) від отримувача доходу - заяви у довільній формі про відсутність у нього статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу, а також про наявність такого статусу у нерезидента, який надав документи, зазначені у підпункті "б" цього пункту;
б) від бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу - заяви у довільній формі про наявність у такого нерезидента статусу бенефіціарного (фактичного) отримувача (власника) доходу та документів, які підтверджують такий статус (зокрема, але не виключно, ліцензії, договори, офіційні листи компетентних органів), а також документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Згідно із п. 103.4. ст. 103 ПК України, підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.
Згідно із п. 103.5. ст. 103 ПК України, довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Згідно із п. 103.9. ст. 103 ПК України, особа, яка виплачує доходи нерезидентові, зобов`язана у разі здійснення у звітному періоді (кварталі) виплат нерезидентам доходів із джерелом їх походження з України подавати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) звіт про виплачені доходи, утримані та перераховані до бюджету податки на доходи нерезидентів у строки та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України. 
Згідно із п.135.1. ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього ж Кодексу.
Згідно із п.137.1. ст. 137 ПК України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього ж Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього ж Кодексу.
Згідно із п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:
а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;
б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;
в) ввезення товарів на митну територію України;
г) вивезення товарів за межі митної території України;
е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Згідно із п. 187.7. ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.
Згідно із п.188.1. ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:
товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;
газу, який постачається для потреб населення;
електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно із п.189.1. ст. 189 ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього ж Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Згідно із п.198.1. ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Згідно із п. 198.2. ст. 198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту лізингоодержувача (орендаря) для операцій з фінансового лізингу (фінансової оренди) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу (фінансової оренди) таким лізингоодержувачем (орендарем).
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно із п.п. «б» п.198.5. ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього ж Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього ж Кодексу).
Згідно із п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із п. 200.4. ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї ж статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно із п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
2. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Згідно із п. 5 Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.12.99 N 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 р. за N 27/4248 (в редакції на час спірних правовідносин), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Згідно із п. 6 цього ж Положення, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Згідно із п. 7 цього ж Положення, витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Згідно із п. 11 цього ж Положення, собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.
До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються:
прямі матеріальні витрати;
прямі витрати на оплату праці;
інші прямі витрати;
змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати. 
Виробнича собівартість продукції зменшується на справедливу вартість супутньої продукції, яка реалізується, та вартість супутньої продукції в оцінці можливого її використання, що використовується на самому підприємстві.
Згідно із п. 19 цього ж Положення, витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг):
витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції;
витрати на ремонт тари;
оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;
витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);
витрати на передпродажну підготовку товарів;
витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;
витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних 
необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, 
робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, 
ремонт, опалення, освітлення, охорона);
витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;
витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;
витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; 
витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; 
інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.
До складу витрат на збут у торговельних організаціях включаються витрати обігу, за винятком витрат, наведених у пунктах 18, 20 і 27 цього Національного положення (стандарту).
Згідно із п.п. 5 п. 4 р. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28.01.2016 за № 21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.
У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.
У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.
У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.
У рядку 16.3 також вказується узгоджена за результатами документальної перевірки контролюючого органу сума від`ємного значення реорганізованого платника податку, що переноситься до податкового кредиту правонаступника (за умови подання таким правонаступником заяви (таблиця 3 (Д2) (додаток 2)) у складі податкової декларації за звітний (податковий) період), на який припадає день узгодження, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.
У разі заповнення рядків 16.2 та/або 16.3 обов`язковим є заповнення таблиці «Збільшено/зменшено залишок від`ємного значення за результатами перевірки контролюючого органу на підставі податкового повідомлення-рішення та/або уточнюючого розрахунку».
Згідно із п.п. 2 п. 5 розділу «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381).
Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V ПК України на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1 Декларації з податку на додану вартість.
Відповідно до п.п. 4 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення (рядок 20 Декларації з податку на додану вартість):
- зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Податкового кодексу) (відображається у рядку 20.1 Декларації з податку на додану вартість);
- підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2 декларації з податку на додану вартість): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1 Декларації з податку на додану вартість) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2 декларації з податку на додану вартість);
- зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно із п.п. 5 п. 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації з податку на додану вартість), відображається у рядку 21 декларації з податку на додану вартість та переноситься до рядка 16.1 Декларації з податку на додану вартість наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно із п. 9 розділу ІІІ Порядку № 21 у складі Податкової декларації з податку на додану вартість подаються передбачені Порядком № 21 додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках Декларації з податку на додану вартість) (пункт 9 розділу III Порядку № 21).
Аргументи позивача щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень від 21.05.2024 за № 22409/13-01-07-04, яким встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування за 2023 рік - у сумі 1 250 700 грн та за № 22419/13-01-07-04 на загальну суму 2 562 393 грн, в тому числі основний платіж 2 056 296 грн, штрафна санкція становить 506 097 грн, про те, що ділова мета експедиторської діяльності полягає в отриманні економічної маржі від різниці вартості перевезення для замовника і вартості його виконання перевізником, кількість експедиторів в ланцюжку законом не обмежується, позивач залучаючи третіх осіб до виконання перевезення, не повинно утримувати вантажні транспортні засоби, які використовуються для перевезень, нести витрати із їх ремонту, купівлі пального, організовувати робочий час водіїв, як працівників, нести витрати на оплату праці водіїв, власні транспортні засоби, позивач не експлуатує самостійно, а передає в оренду особам які і здійснюють перевезення, позивач вказується власником у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, чим пояснюється проставлення штампу саме позивача у CMR, судом не враховуються та враховуються заперечення відповідача, оскільки.
Позивачем відповідно до журналу-ордеру по бухгалтерському рахунку 631 та оборотно- сальдової відомості по бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут» за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 в рядку 2180 «Інші операційні витрати» Звіту про фінансові результати відображено витрати транспортно-експедиційні послуги, оформлені актами надання послуг ФОП ОСОБА_2 на суму 9 896 758,28 грн. Згідно з даними картки бухгалтерського рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» заборгованість станом на 31.12.2021 по ФОП ОСОБА_2 становить 3 404 601,62 грн.
Позивач, як замовник підписав договір на транспортно-експедиційні послуги від 01.04.2021 № 01/04/2021 з ФОП ОСОБА_2 , як виконавцем (платник єдиного податку 3 групи), відповідно до п.1. цього ж договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок здійснення автомобільного перевезення вантажів згідно із заявками, що підписуються уповноваженими особами сторін і є невід`ємною частиною договору.
Позивач, як замовник підписав договір на транспортно-експедиційні послуги - від 27.09.2022 № 27/09/2022 з ФОП ОСОБА_3 , як виконавцем (платник єдиного податку 3 групи), який одночасно є директором ТОВ «ТК «Сармат», відповідно до п.1. цього ж договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок здійснення автомобільного перевезення вантажів згідно із заявками, що підписуються уповноваженими особами сторін і є невід`ємною частиною договору.
Згідно первинних документів обліку транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 ФОП ОСОБА_2 , а саме CMR - перевізником зазначається ТОВ «ТК «Сармат».
Згідно відомостей про об`єкти оподаткування платника податків (Форма № 20-ОПП) ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , не володіють автотранспортом, інформація про наявність інших об`єктів необхідних для надання послуг перевезень відсутня.
Понесені позивачем витрати з надання йому транспортних послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 , не є реальними та не підтверджені первинними документами, які б підтверджували фактичне надання таких послуг та їх використання у господарській діяльності платника. У зв`язку з цим, відсутнє підтвердження фактичного використання транспортних послуг не доведено їх використання підприємством у власній господарській діяльності та відсутня підстава для включення вартості таких послуг до складу витрат.
Згідно із ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956 р.), договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї ж Конвенції.
Згідно із ч. 1 ст. 5 цієї ж Конвенції, вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна. Перший примірник передається відправнику, другий супроводжує вантаж, а третій залишається у перевізника.
Згідно із п. С ч.1 ст. 6 цієї ж Конвенції, вантажна накладна, крім іншого, містить ім`я та адресу перевізника.
Згідно із ч. 1 ст. 9 цієї ж Конвенції, вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.
Таким чином, наявні у справі CMR є належним та допустимим доказом, що саме позивач є реальним перевізником за такими господарськими операціями, а не ФОПи по ланцюгу передавання відповідного замовлення.
За відсутності у ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 фізичних та технічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій надані позивачем до перевірки документи не підтверджують реальність надання послуг і мають статус формально складених та не підтверджують реальність здійснення господарських операцій.
Також суд зазначає, що Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 затверджено Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186 (Інструкція № 291).
Інструкцією № 291 визначено, що на рахунку рахунок 90 «Собівартість реалізації» призначено для узагальнення інформації про собівартість реалізованої готової продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст.1 Закону № 996 відповідного активу, як ресурсу, контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва, відсутня господарська операція як певна дія або подія у визначенні абзацу п`ятого ст.1 Закону № 996, в основі якої має бути дійсний рух певного активу.
Позивачем при перенесенні інформації з неправомірно складеного первинного документа до облікових регістрів (відомості по бухгалтерських рахунках 631; аналізи бухгалтерських рахунків 791, 90) порушено норми ч. 5 ст. 9 Закону № 996, п.1.2 Положення № 88, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291.
Перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податку на прибуток за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 2 357 533 грн в тому числі за: 
2021 рік - у сумі 31 912 грн, 
2022 рік - у сумі 1 374 037 грн, 
2023 рік - у сумі 951 584 грн в тому числі за: І кв.2023 року - у сумі 395 165 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 307 973 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал) - у сумі 225 435 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 23 011 грн та завищення суми від`ємного значення з податку на прибуток за 2023 рік - у сумі 1 250 700 грн, в результаті вказаних порушень податкового законодавства.
Позивач внаслідок проведення операцій без реального настання правових наслідків, проведення лише операцій з оформлення документів без реального отримання послуг від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 завищено рядок 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати (Форма № 2) за 2022 - 2023 роки, в результаті чого занижено фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності відповідно до Національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 14 170 809 грн в тому числі за: 
2022 рік - у сумі 7 633 537 грн, 
2023 рік - у сумі 6 537 272 грн в тому числі за: І кв.2023 року - у сумі 2 195 361 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 1 710 959 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал) - у сумі 1 252 414 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 1 378 538 гривень.
Аргументи позивача щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень від 21.05.2024 за № 22386/13-01-07-04 на загальну суму 557 500 грн, в тому числі основний платіж 446 000 грн, штрафна санкція 111 500 грн та за № 22391/13-01-07-04 на загальну суму 4 080 грн, в тому числі штрафна санкція 4 080 грн, про те, що при здійсненні перевірки відповідач не взяв до уваги надані довідки про резидентність відповідних компаній, судом не враховуються та враховуються заперечення відповідача, оскільки.
Позивач за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 здійснював виплату доходів нерезидентам: AutoFortuna Sp. z o.o., UATRANS Sp. z o.o., SFG LOG Sp.z o.o., HIGH SPEED LOGISTICS LLC, HIGH SPEED LOGISTICS LLC, KV TRANS SP. Z O.O., EKVATOR FRUIT SP. Z O.O., ELEGANT TRANS s.r.o
Відповідності до Договорів про організацію перевезень, укладених між позивачем (як клієнтом) та відповідним контрагентами (як виконавцями), виконавець зобов`язується організувати перевезення вантажу, а клієнт зобов`язується сплатити за перевезення такого. Виконавець має право залучати для відповідного перевезення третіх осіб (перевізників), залишаючись при цьому відповідальним за їх дії як за власні. Клієнт здійснює оплату протягом 3 банківських днів з моменту надання оригіналів рахунку і CMR накладної. Оплата здійснюється в безготівковому порядку шляхом банківського переказу на рахунок Виконавця.
Згідно відповідних договорів здійснювались виплати та нарахування доходу на користь нерезидентів із джерелом походження з України за період, що перевіряється, але нарахування податку з доходу нерезидентів із джерелом їх походження з України позивачем не здійснювалось, притому що позивачем здійснено перекази коштів нерезидентам за отримані транспортні перевезення.
Перевіркою повноти визначення суми податку з доходу нерезидента встановлено його заниження за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 446 000 грн, в тому числі за 2022 рік - у сумі 335 031 грн, за 2023 рік у сумі 110 970 грн, в т.ч. за І квартал 2023 року у сумі - 80 197 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 14 591 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал - у сумі 5 978 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 10 204 гривень.
Позивачем не подано за 2022 рік, І квартал 2023 року, півріччя 2023 року, три квартали 2023 року, 2023 рік до податкового органу «Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України» (додаток ПН до рядка 23 ПН Податкової декларації з податку на прибуток підприємства) по контрагентах зазначених у вищезазначеній таблиці.
Також позивачем до перевірки не надано оригінали довідок (Свідоцтв), які підтверджують, що підприємства-нерезиденти, зазначені у вищезазначеній таблиці є резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування.
Форму Податкової декларації з податку на прибуток підприємств затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 зі змінами та доповненнями (далі-Декларація), відповідно до якої Розрахунок (звіт) податкових зобов`язань нерезидентів, якими отримано доходи із джерелом їх походження з України, відображається у таблиці 1 додатка ПН до рядка 23 ПН Декларації (далі- додаток ПН). Додаток ПН заповнюється окремо по кожному нерезиденту, якому виплачуються доходи. Зокрема, у графах 5 та 6 додатка ПН зазначається ставка податку згідно з міжнародним договором та відповідно сума податку, який утримується при виплаті доходу (прибутку) нерезиденту, нарахованого за звітний (податковий) період. При цьому формою додатка ПН передбачено надання інформації про нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу із джерелом походження з України, у разі застосування відповідно до ст. 103 ПК України положення міжнародного договору України з країною, резидентом якої є відповідний бенефіціарний (фактичний) отримувач (власник) такого доходу (прим. 4 до додатка ПН). Отже, якщо під час виплати доходу нерезиденту із джерелом його походження з України застосовуються відповідні правила міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку, то незалежно від того є чи ні такий нерезидент бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) такого доходу, у полях заголовної частини додатка ПН зазначається інформація щодо повного найменування нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, назви країни резиденції нерезидента, який є бенефіціаром (фактичним) отримувачем (власником) доходу, його місцезнаходження, коду в країні резиденції, коду країни резиденції, відмітки про відсутність статусу юридичної особи, яка зазначається на підставі контракту (договору), реєстраційних даних нерезидента та відмітки про наявність офшорного статусу.
Позивачем жодними належними та допустимими доказами не підтверджено виконання ним вимог п. 103.4., п. 103.5. ст. 103 ПК України, а саме наявність на час виплат відповідних доходів необхідних довідок, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, належним чином легалізованих, перекладених відповідно до законодавства України.
Матеріалами справи доведено порушення позивачем вимог п.103.1., п.103.2., п.103.4., п. 103.9. ст. 103 ПК України, заниження суми податку з доходів нерезидентам із джерелом походження з України всього в сумі всього у сумі 446 000 грн, в тому числі за 2022 рік - у сумі 335 031 грн, за 2023 рік - у сумі 110 970 грн, в т.ч. за І квартал 2023 року - у сумі 80 197 грн, півріччя 2023 року (ІІ квартал) - у сумі 14 591 грн, три квартали 2023 року (ІІІ квартал) - у сумі 5 978 грн, рік (ІV квартал) - у сумі 10 204 грн та не задекларовано (неподано) у додатку ПН до рядка 23 Податкової декларації з податку на прибуток (за 2022 рік - по 7 нерезидентах, І квартал 2023 - по 2 нерезидентах, ІІ квартал 2023 - по 1 нерезиденту, ІІІ квартал 2023 - по 1 нерезиденту, ІV квартал 2023 - по 1 нерезиденту) та порушення форми таблиці 1 додатка ПН до рядка 23 ПН Декларації.
Аргументи позивача щодо протиправності спірних податкових повідомлень-рішень від 21.05.2024 за № 22426/13-01-07-04 на загальну суму 300 031 грн, в тому числі сума завищення бюджетного відшкодування 240 025 грн, штрафна санкція 60 006,25 грн за № 22393/13-01-07-04 на загальну суму 639 701,25 грн, в тому числі основний платіж 511 76 грн, штрафна санкція 127 940,25 грн та за № 22382/13-01-07-04 на загальну суму 60 659 грн, в тому числі штрафна санкція 60 659 грн, про те, що ні зі змісту спірного рішення за № 22426/13-01-07-04, ні зі змісту Акту перевірки платнику податків не зрозуміло суті встановлених щодо нього порушень, які відображені у цьому ж рішенні; позивачем 16.08.2018 із ФОП ОСОБА_1 підписано договір купівлі-продажу № 4641/2018/1068225 транспортного засобу, передача якого відбулася відповідно до видаткової накладної № 11 03.09.2018, цього ж числа було складено податкову накладну № 248 та зареєстровано її в Єдиному реєстрі податкових накладних 25.09.2018 включено до податкового зобов`язання ПДВ в розмірі 58 333,34 грн; активи, які не використовуються 12 місяців або більше не можуть вважатися необоротними, а тому застосування до операцій з їх поставки правила про визначення бази оподаткування не нижче балансової вартості не є правомірним, судом не враховуються та враховуються заперечення відповідача, оскільки.
Перевіркою повноти та правильності визначення підприємством податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено їх заниження всього у сумі 346 855 грн, в тому числі за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн, січень 2018 року - у сумі 8 054 грн, квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн, травень 2018 року - у сумі 31 878 грн, липень 2018 року – у сумі 34 614 грн, серпень 2018 року - у сумі 96 605 грн, вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн, травень 2019 року - у сумі 36 570 грн, червень 2020 року - у сумі 759 грн, листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн, листопад 2021 року - у сумі1 725 грн, серпень 2022 року - у сумі 6 636 гривень.
Позивачем надано договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2018/1068225 від 16.08.2018, підписаного із ФО ОСОБА_1 , акт авто товарознавчого дослідження спеціаліста від 10.08.2018, видаткову накладну на реалізацію сідельного тягача від 16.08.2018 №11, податкову накладну від 03.09 2018. 
ФО ОСОБА_1 здійснював оплату за транспортний засіб в період з 17.08.2018 по 25.09.2018 на загальну суму 350 000 грн.
Позивачем не зареєстровано податкову накладну та не задекларовано податкових зобов`язань в загальній сумі ПДВ 58 333 грн, в т.ч. за серпень 2018 у сумі ПДВ 58 333 грн, чим порушено п. 185.1. ст. 185, п. 187.7. ст. 187 ПК України, занижено податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані у рядку 1.1 (колонка Б) «Операції, що оподатковуються за основною, крім ввезення товарів на митну територію України: операції, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 58 333 грн, за серпень 2018.
Перевіркою достовірності відображених показників у рядку 4.1. (колонка Б) «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження задекларованих позивачем показників у згаданому всього у сумі 288 522 грн, в тому числі за: листопад 2017 року – у сумі 32 642 грн, січень 2018 року - у сумі 8 054 грн, квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн, травень 2018 року - у сумі 31 878 грн, липень 2018 року - у сумі 34 614 грн , серпень 2018 року - у сумі 38 272 грн , вересень 2018 року – у сумі 35 489 грн, травень 2019 року - у сумі 36 570 грн, червень 2020 року - у сумі 759 грн, листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн , листопад 2021 року - у сумі 1 725 грн., серпень 2022 року - у сумі 6 636 гривень.
Позивачем по суті не заперечується, що ним за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 відповідно до договорів купівлі-продажу реалізовано транспортні засоби нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання):
- Напівпричіп - контейнеровоз 3-осний SCHMITZ, 2001 р.в. шасі НОМЕР_14 ;
- Напівпричіп - контейнеровоз 3-осний SCHMITZ, 2001 р.в. шасі НОМЕР_15 ;
- Напівпричіп - контейнеровоз, марка KORTEN 2000 р.в. шасі НОМЕР_16 ;
- Напівпричіп вантажний KOEGEL S24, 2007 р.в., шасі № НОМЕР_17 ;
- Напівпричіп вантажний KOEGEL S24, 2007 р.в., шасі № НОМЕР_18 ;
- Напівпричіп вантажний KOEGEL S24, 2007 р.в., шасі № НОМЕР_19 ;
- Напівпричіп вантажний KOEGEL S24, 2008 р.в., шасі № НОМЕР_20 ;
- Напівпричіп вантажний KOEGEL S24, 2008 р.в., шасі № НОМЕР_21 ;
- Сідельний тягач VOLVO FH, 2010 р.в. шасі № НОМЕР_22 ;
- Сідельний тягач Renault Magnum DXI 520, 2011 р.в. шасі № НОМЕР_13 ;
- Сідельний тягач Renault Magnum DXI 520, 2011 р.в. шасі № НОМЕР_23 ;
- Легковий автомобіль INFINITI QX70 2015 р.в;
- Напівпричіп вантажний SCHMITZ S 01 2008 р.в. шасі № НОМЕР_24 ;
- Сідельний тягач MAN НОМЕР_25 2014 р.в. НОМЕР_26 ;
- Вантажний-тягач сідельний IVECOAS440S56 2012 р.в. шасі № НОМЕР_27 (NR135A НОМЕР_28 );
- Напівпричіп вантажний KRONE 2010 р.в., шасі № НОМЕР_29 ( НОМЕР_30 ).
Відповідно позивачем порушено п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п. 198.5. «б» ст. 198 ПК України, занижено податкові зобов`язання з ПДВ, задекларовані у рядку 4.1 «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» Декларацій з податку на додану вартість всього у сумі 288 522 грн.
Перевіркою правомірності та правильності визначення підприємством податкового кредиту з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 встановлено його завищення всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
Перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн встановлено, що на формування цих показників мало вплив сума від`ємного значення по Деклараціях, що переноситься до податкового кредиту наступного періоду.
Також перевіркою відображених показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 всього у сумі 5 841 811 грн, встановлено завищення задекларованих позивачем показників у рядку 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларацій з податку на додану вартість, всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн.
Перевіркою встановлено, що у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість за червень 2018 року (від 20.07.2018 №9149939893) зазначено показник у розмірі 239 190 грн.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року (від 20.06.2018 №9123988762) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 85 889 гривень.
За жовтень 2021 року у рядку 16 та 16.1 «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» Декларації з податку на додану вартість (від 22.11.2021 №9352564108) зазначено показник у розмірі 251 630 грн.
Аналізуючи показники Декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року (від 20.10.2021 №9310805626) встановлено показник рядка 21 (сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) - 0 грн.
Відповідно позивачем порушено п.п. 5 п. 4 р. V Порядку № 21, п. 198.1., п. 198.2. ст. 198 ПК України, що вплинуло на показники рядка 16.1 декларацій за червень 2018 та жовтень 2021 (значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду), завищено рядок 16 (колонка Б) «Від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» всього у сумі 404 931 грн, в тому числі за: червень 2018 року - у сумі 153 301 грн, жовтень 2021 року - у сумі 251 630 грн, що призвело до відповдіного завищення суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б)).
За період з 01.04.2017 по 31.12.2023 позивачем задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, всього у сумі 1 193 856 грн та податку, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 3 176 308 грн.
Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) станом на 31.12.2023 становить 144 518 грн.
Перевіркою повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 511 761 грн, в т.ч. за липень 2018 року - у сумі 14 566 грн, за серпень 2018 року - у сумі 78 693 грн, за листопад 2018 року - у сумі 3 213 грн, за грудень 2018 року - у сумі 18 398 грн, за січень 2019 року - у сумі 54 566 грн, за травень 2019 року - у сумі 1 231 грн, за червень 2019 року - у сумі 1 180 грн, за липень 2019 року - у сумі 12 238 грн, за листопад 2020 року - у сумі 39 112 грн, за грудень 2020 року - у сумі 27 082 грн, за січень 2021 року - у сумі 1 491 грн, за жовтень 2021 року - у сумі 109 523 грн, за листопад 2021 року - у сумі 106 843 грн, за березень 2022 року - у сумі 15 557 грн, за квітень 2022 року - у сумі 13 734 грн, за травень 2022 року - у сумі 7 698 грн, за вересень 2022 року - у сумі 6 636 грн.
Перевіркою повноти та правильності нарахування підприємством за період з 01.04.2017 по 31.12.2023 податку на додану вартість, що підлягає (підлягав) бюджетному відшкодуванню встановлено його завищення, всього у сумі 240 025 грн, в т.ч. за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 грн.
Відповідно позивачем за період з 01.04.2017 по 30.09.2023 порушено п.п. 5 п. 4 р. V Порядку №21, вимог п. 185.1. ст. 185, п. 187.7. ст. 187, п. 188.1. ст. 188, п. 189.1. ст. 189, п.198.1., п. 198.2., п. 198.5. «б» ст. 198, п. 200.1., п. 200.4. ст. 200 ПК України, занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, встановлено його заниження всього у сумі 511 761 грн, в т.ч. за липень 2018 року - у сумі 14 566 грн, за серпень 2018 року - у сумі 78 693 грн, за листопад 2018 року - у сумі 3 213 грн, за грудень 2018 року - у сумі 18 398 грн, за січень 2019 року - у сумі 54 566 грн, за травень 2019 року - у сумі 1 231 грн, за червень 2019 року - у сумі 1 180 грн, за липень 2019 року - у сумі 12 238 грн, за листопад 2020 року - у сумі 39 112 грн, за грудень 2020 року - у сумі 27 082 грн, за січень 2021 року - у сумі 1 491 грн, за жовтень 2021 року - у сумі 109 523 грн, за листопад 2021 року - у сумі 106 843 грн, за березень 2022 року - у сумі 15 557 грн, за квітень 2022 року - у сумі 13 734 грн, за травень 2022 року - у сумі 7 698 грн, за вересень 2022 року - у сумі 6 636 грн та завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, всього у сумі 240 025 грн, в т.ч. за травень 2018 року - у сумі 3 563 грн, за червень 2018 року - у сумі 166 862 грн, за липень 2018 року - у сумі 18 072 грн, за серпень 2018 року - у сумі 26 306 грн, за вересень 2018 року - у сумі 25 222 грн.
Позивачем порушено вимоги п. 201.10. ст. 201 ПК України, не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних: 
- податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортного засобу всього у сумі 58 333 грн., в тому числі за: серпень 2018 в сумі ПДВ 58 333 гривень (загальна сума штрафних санкцій -29 166,50 грн.);
- податкові накладні при здійсненні операцій з реалізації транспортних засобів нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку (нижче ціни придбання) всього у сумі 288 522 грн. в тому числі за: листопад 2017 року - у сумі 32 642 грн, січень 2018 року - у сумі 8 054 грн, квітень 2018 року - у сумі 16 878 грн, травень 2018 року - у сумі 31 878 грн, липень 2018 року - у сумі 34 614 грн, серпень 2018 року - у сумі 38 272 грн, вересень 2018 року - у сумі 35 489 грн, травень 2019 року - у сумі 36 570 грн, червень 2020 року - у сумі 759 грн, листопад 2020 року - у сумі 45 005 грн, листопад 2021 року - у сумі 1 725 грн, серпень 2022 року - у сумі 6 636 грн (загальна сума штрафних санкцій - 31 493,33 грн).
В цій частині суд також зазначає, що аналіз відповідних норм свідчить, що формування податкового кредиту, а відтак і від`ємного значення з податку на додану вартість, яке в подальшому може бути заявлене до бюджетного відшкодування, пов`язується із реальним здійсненням оподатковуваних господарських операцій, їх належним документальним підтвердженням первинними документами та зареєстрованими податковими накладними, а також правильним відображенням відповідних показників у податковій звітності того звітного періоду, до якого вони належать. При цьому право на бюджетне відшкодування виникає не в силу самого лише подання податкової декларації, а за наявності визначених податковим законодавством умов, зокрема щодо належного формування податкового кредиту та фактичної сплати сум податку в межах суми, заявленої до відшкодування.
Отже, у спорах цієї категорії суд повинен перевірити не лише факт прийняття контролюючим органом податкової звітності, а й джерела формування від`ємного значення, послідовність його перенесення між податковими періодами, відповідність задекларованих показників даним податкового та бухгалтерського обліку, а також наявність належних доказів фактичної сплати сум податку, включених до розрахунку бюджетного відшкодування.
Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
З цих же по суті підстав, судом не враховуються аргументи позивача та враховуються заперечення відповідача.
Відповідно позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню повністю. 
Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортна компанія «Сармат» (79055, м. Львів, Львівська обл., вул. Роксоляни, буд. 31, кв. 29) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, 35) про скасування податкових повідомлень - рішень, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу. 
Рішення складено у повному обсязі 02.07.2026 року.

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович