Справа № 521/20350/25
Провадження № 2/521/1712/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

24.11.2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася  ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів, стягнутих рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17.12.2019р., справа № 521/18842/19, за період з 01.02.2022р. по 03.11.2025р. у сумі 91110,67 грн., а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.
Свої позовні вимоги вмотивовує тим, що з відповідачем має спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що 08.12.2016р. змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019р., справа № 521/18842/19, було змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16 січня 2013 року, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» на дитину відповідного віку, починаючи з 14.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Аліменти за рішенням суду від 17.12.2019 р. відповідач сплачує не у повному об?ємі, у зв?язку з чим, станом на 05.09.2025 рік заборгованість у твердій грошовій сумі склала 91 110,67 грн.. Це підтверджується доданою копією Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2025р., виконаним в рамках ВП № 61476673 головним державним виконавцем Хаджибейського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Цуркан І.I. Дані обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явилася, однак її представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за його відсутністю, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну заяву не надав.
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно ст. 280 ЦПК Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.ст. 150-152, 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 6)
08.12.2016 року позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 . (а.с. 7)
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2019р., справа № 521/18842/19, було змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 16 січня 2013 року, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» на дитину відповідного віку, починаючи з 14.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .. (а.с. 8-9)
Постановою від 05.03.2020 року державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) Подолян А.В. відкрито виконавче провадження № 61476673 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет» на дитину відповідного віку, починаючи з 14.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10)
Аліменти за рішенням суду від 17.12.2019 р. відповідач сплачує не у повному об?ємі, у зв?язку з чим, станом на 05.09.2025 рік заборгованість у твердій грошовій сумі склала 91 110,67 грн., що підтверджується копією Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.09.2025р., виконаним в рамках ВП № 61476673 головним державним виконавцем Хаджибейського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Цуркан І.I. (а.с. 11-13)
У позовній заяві, позивачем було надано розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.02.2022 року по 03.11.2025 року, що становить 91 110,67 гривень. (а.с. 3)
Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка (пеня) – це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць, помножена на кількість днів заборгованості, помножена на 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року за результатами розгляду справи № 333/6020/16-ц.
Враховуючи викладене, суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 05.09.2025 року (останній відомий строк утворення заборгованості) становить 91 110,67 грн..
Щодо стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу.
Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: ордер на надання правничої допомоги серії ВН №1588675; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію акту від 23.11.2025 року про надані послуги за договором про надання правової допомоги від 15.03.2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 3/25 від 23.11.2025 року на суму 7000 грн..
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній договор про надання правничої допомоги від 15.03.2022 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача.
Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів, стягнутих рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 17.12.2019р., справа № 521/18842/19, за період з 01.02.2022 року по 03.11.2025 року у розмірі 91 110 (дев`яносто одна тисяча сто десять) гривень 67 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять один) гривень 20 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць підлягає негайному виконанню.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ   І.А. МАЗУН