Справа № 950/976/26
2/950/753/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

26 червня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
з участю секретаря - Гладкової С.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ВОРОЖБА-АГРО» про розірвання договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «ВОРОЖБА-АГРО», у якому просить розірвати договір оренди землі від 09 квітня 2020 року, укладений між ним та відповідачем щодо земельної ділянки площею 1,8597 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0442, номер запису про інше речове право 39678054.
В обґрунтування позову зазначив, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,8597 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0442, розташованої у с. Ворожба Лебединського району, нині Сумського району, Сумської області.
09 квітня 2020 року між ОСОБА_1 та ФГ «ВОРОЖБА-АГРО» укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування зазначену земельну ділянку. Договір укладено строком на 7 років. Орендна плата за умовами договору становить 6566,82 грн на рік, що складає 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та підлягає внесенню до 01 грудня кожного року з урахуванням індексації.
Позивач посилається на те, що відповідач, користуючись земельною ділянкою, систематично не виконує основний обов`язок орендаря - своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату, а саме не сплатив орендну плату за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки. Такі дії, на думку позивача, є істотним порушенням умов договору та самостійною підставою для його дострокового розірвання.
Представник позивача - адвокат Давидов Андрій Григорович - подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, доказів сплати орендної плати або інших доказів на спростування позовних вимог суду не надав, причин неявки суду не повідомив.
З урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Відповідно до ст. 77, 78 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного й безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8597 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0442, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: Сумська область, Лебединський район, с. Ворожба.
Ця обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.12.2014, індексний номер 31197252, у якому зазначено, що власником земельної ділянки є ОСОБА_1 , розмір частки - 1, форма власності - приватна.
Також вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 472040311 від 09.04.2026, відповідно до якої право власності на земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_1 , а відомості про іпотеку, заборони відчуження та інші обтяження відсутні.
Суд оцінює зазначені докази як належні та допустимі, оскільки вони безпосередньо підтверджують право власності позивача на земельну ділянку, яка є предметом спірного договору оренди, а також підтверджують наявність у позивача права на звернення до суду з вимогою про захист свого речового та зобов`язального права.
09 квітня 2020 року між ОСОБА_1 як орендодавцем та ФГ «ВОРОЖБА-АГРО» як орендарем укладено договір оренди землі. За умовами договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 1,8597 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0442.
Із договору вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення договору становила 54 723,53 грн. Договір укладено строком на 7 років. Орендна плата визначена у розмірі 6566,82 грн на рік, що становить 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Пунктом 8 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Пунктом 9 договору визначено, що орендна плата вноситься до 01 грудня кожного року.
Суд оцінює договір оренди землі як належний, допустимий і достатній доказ виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин оренди землі, оскільки він містить істотні умови договору оренди землі, а саме: об`єкт оренди, кадастровий номер, площу, строк дії договору, розмір, порядок і строки внесення орендної плати, відповідальність за її несплату.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельної ділянки, номер запису 39678054, орендар - ФГ «ВОРОЖБА-АГРО», орендодавець - ОСОБА_1 , строк дії права оренди - до 09.04.2027, з правом пролонгації.
Суд приходить до висновку, що право оренди відповідача виникло належним чином та було зареєстроване у встановленому законом порядку. Відтак відповідач набув не лише право користування земельною ділянкою, але й обов`язок виконувати всі передбачені договором і законом обов`язки орендаря, насамперед обов`язок своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.
Відносини щодо найму, оренди земельної ділянки відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України регулюються законом. Спеціальним законом у цих правовідносинах є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою. За ст. 13 цього Закону договір оренди землі є договором, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку внесення і відповідальності за її несплату.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За змістом ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно зі ст. 25 цього Закону орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Судом встановлено, що відповідач не надав доказів сплати орендної плати за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки. При цьому саме відповідач як боржник за грошовим зобов`язанням мав можливість і процесуальний обов`язок подати суду докази належного виконання договору - платіжні доручення, квитанції, банківські виписки, акти передачі продукції у натуральній формі, розписки орендодавця або інші документи, які підтверджують внесення орендної плати.
Позивач послався на факт невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати. Відповідач ці обставини не спростував, доказів сплати не подав, відзиву на позов не надав. Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується систематична несплата відповідачем орендної плати.
Суд враховує, що систематичність у розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України означає два і більше випадки несплати орендної плати. У цій справі позивач посилається на несплату орендної плати за чотири роки поспіль - 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, тобто на неодноразове невиконання відповідачем основного договірного обов`язку.
Застосовуючи зазначені правові висновки до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що невнесення відповідачем орендної плати за декілька років поспіль є як самостійною підставою для припинення права користування земельною ділянкою за п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, так і істотним порушенням договору у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки позивач як орендодавець значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, - отримання щорічної орендної плати за передане відповідачу право користування земельною ділянкою.
Суд також враховує, що відповідач не подав суду жодного доказу, який би свідчив про наявність об`єктивних, непереборних або погоджених сторонами підстав для невнесення орендної плати. Матеріали справи не містять доказів зміни умов договору щодо розміру, строків чи порядку внесення орендної плати. Доказів розірвання договору за взаємною згодою сторін або припинення зобов`язання з інших підстав суду також не подано.
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позов немайнового характеру поданий фізичною особою у 2026 році, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1331 грн 20 коп.
Керуючись ст. 3, 15, 16, 526, 530, 610, 611, 626, 629, 651, 792 ЦК України, ст. 93, 141 Земельного кодексу України, ст. 1, 13, 15, 21, 24, 25, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 247, 259, 263–265, 268, 280–284 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «ВОРОЖБА-АГРО» про розірвання договору оренди землі - задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 09 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «ВОРОЖБА-АГРО» щодо земельної ділянки площею 1,8597 га, кадастровий номер 5922982400:09:002:0442, розташованої на території с. Ворожба Лебединського району Сумської області, номер запису про інше речове право 39678054.
Стягнути з Фермерського господарства «ВОРОЖБА-АГРО», код ЄДРПОУ 43562216, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1331 грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Лебединським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених законом строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Суддя      Роман БАКЛАНОВ