Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/237/26
Провадження №2/338/484/26
26 травня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі :  головуючого-судді  Шишка О.А., 
з участю :  секретаря   Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 37780,96 грн за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 463505053. Договір було укладено в електронній формі із використанням електронного підпису та підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальниці кредит в розмірі кредитних коштів 3100 грн. В подальшому відповідачка збільшувала суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума кредитних коштів, отриманих відповідачкою, становить 9900 грн.
Позичальниця зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані відповідачці шляхом переказу на її картковий рахунок. Договором визначено термін повернення відповідачкою кредиту та нарахованих процентів, однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого та подальших укладених додаткових угод ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру прав вимоги №145 від 03.08.2021 року відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 25941,08 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0920-01, відповідно до умов якого та подальших укладених додаткових угод ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 37780,96 грн
11.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 37780,96 грн.
Оскільки відповідачка у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погасила, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідачки 37780,96 грн заборгованості, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 9900 грн, заборгованості за відсотками – 27881,36 грн, а також оплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, уподаному відзиві вимоги позову визнала частково. Зазначила, що визнає факт укладення договору та отримання коштів, однак вважає, що кредитодавцем неправомірно нараховано відсотки поза межами строку кредитування. Вказала, що доказів продовження строку дії договору позивачем не надано. Також вважає такі відсотки надмірними та неспівмірними з сумою кредиту. Тому у задоволенні позову в частині стягнення процентів просила відмовити.
Представник позивача у відповіді на відзив та додаткових поясненнях пояснила, що посилання відповідачки на не співмірність процентів є безпідставними, оскільки проценти нараховано в межах погодженого відповідачкою у договорі (п.1.7) строку. Відповідачка погодилася з умовами договору і всіма його умовами. Тому просив позовні вимоги задовольнити.
Представник позивача на розгляд справи не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечила щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, у поданому відзиві просила проводити розгляд справи у її відсутності.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що 28.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 463505053
Договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» шляхом підписання електронним підписом відповідачки (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов укладеного договору Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит, на суму 3100 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальниця зобов`язаласяється повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.1.1 Договору).
У п 1.2. вказано, що кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»). Також сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. (п.1.3 Договору).
У договорі зазначено, що за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 576,52 процентів річних, що становить 1,58 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. У випадку користування Кредитом з боку Позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. 
Відповідно до п.1.4 за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35 (сто сорок дві цілих тридцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,39 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 576,52 (п`ятсот сімдесят шість цілих п`ятдесят дві сотих) процентів річних, що становить 1,58 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
У п 1.7. Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування Кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Додатковою угодою від 09.05.2021 суму кредиту збільшено на 2000 грн, Додатковою угодою від 12.05.2021 суму кредиту збільшено на 1000 грн, Додатковою угодою від 12.05.2021 суму кредиту збільшено на 2150 грн, Додатковою угодою від 13.05.2021 суму кредиту збільшено на 350 грн, Додатковою угодою від 15.05.2021 суму кредиту збільшено на 300 грн, Додатковою угодою від 21.05.2021 суму кредиту збільшено на 500 грн, Додатковою угодою від 22.05.2021 суму кредиту збільшено на 200 грн, Додатковою угодою від 26.05.2021 суму кредиту збільшено на 300 грн. Загалом відповідачкою отримано 9900 грн кредиту.
Також 28.05.2021 року позивачкою сплачено суму процентів в розмірі 765 грн та відповідно до умов договору продовжено строк дисконтного періоду на 30 днів.
Позичальниця зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, визначені договором. Кредитні кошти надані відповідачці шляхом переказу на її картковий рахунок. Договором визначено термін повернення відповідачкою кредиту та нарахованих процентів, однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого та подальших укладених додаткових угод ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру прав вимоги №145 від 03.08.2021 року відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 25941,08 грн.
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0920-01, відповідно до умов якого та подальших укладених додаткових угод ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон Плюс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 37780,96 грн
11.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено Договір факторингу №11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги від відповідачки коштів за Кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а позивач ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набув право вимоги грошових коштів від відповідачки.
На підставі Реєстру боржників № б/н від 14.07.2025 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 463505053 від 28.04.2021 року на суму 37780,96 грн.
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з вимогами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з вимогами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з п.1 ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з положеннями пунктів 12-13 ст. 11 цього ж Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом.
Згідно з п. 1 ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. 
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Факт укладення договору та отримання кредитних коштів у розмірі 9900 грн відповідачкою не заперечується. Однак суд вважає необґрунтованими твердження відповідачки про нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, а також не співмірність нарахованих відсотків.
Як видно з наданих позивачем розрахунків попередніх кредиторів та зазначено представником позивача у додаткових поясненнях відсотки нараховані за період:з 28.04.2021 по 28.05.2021 за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35 % процентів річних, що становить 0,39 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.1. Договору); з 29.05.2021 процентна ставка збільшилась відповідно до п.1.3, відповідачка продовжила Дисконтний період, шляхом внесення всіх фактично нарахованих відсотків за період визначений в п.1.2. Кредитного договору і з 29.05.2021 по 27.06.2021 проценти нараховувались за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 576,52 процентів річних, що становить 1,58 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.4.2.); в подальшому, оскільки відповідачка борг не погасила, відбулось перерахування відповідно до п.1.4.3. за період з 28.06.2021 по 03.08.2021 за процентною ставкою у розмірі 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункт 1.7.2. Договору). 03.08.2021 право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» і нарахування за користування грошовими коштами продовжились відповідно до процентної ставки встановленої пунктом 1.7.2. Договору до 24.09.2021 включно. Тобто нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення Дисконтного періоду відбувались 89 днів, що відповідає умовам Договору погоджених Сторонами, зокрема п 1.7 Договору.
Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договорів факторингу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідачки, у зв`язку з чим з неї слід стягнути 2662,40 гривень судового збору за подання позовної заяви.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору №20/08/25-01 про надання правової допомоги від 20.08.2025 року, копію додаткової угоди № 25770918916 від 01.09.2025 року, актом прийому передачі наданих послуг від 29.12.2025 року. Із вищевказаних документів видно, що вартість наданих послуг становить 7000 грн.
Сума гонорару адвоката повинна бути такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову. Для правильного визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів, тощо). На думку суду, стороною позивача завищено розмір судових витрат за надані послуги з правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 4000 грн, що буде співмірним зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг).
На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, 
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 463505053, укладеним 28.04.2021 року між «ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у розмірі 37780,96 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 9899,60 грн, заборгованості за відсотками – 27881,36 грн, а також 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу і 2662,40 грн судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

 Головуючий        О. А. Шишко